УХВАЛА
10 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 686/14325/21
провадження № 61-6469ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 42 815,92 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «MONOBANK» від 07 вересня 2018 року у розмірі 23 824,74 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року у цій цивільній справі.
29 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Заявниця вважає, що апеляційний суд належним чином не оцінив причини пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвали було отримано 30 березня 2024 року, на підтвердження чого надано копію конверту апеляційного суду, адресованого ОСОБА_1  (згідно з даними сайту АТ «Укрпошта» поштове відправлення за трек-номером 0600257709059 вручено 30 березня 2024 року). 
Оскільки причини пропуску процесуального строку є поважними, строк на касаційне оскарження на підставі частини третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Право на апеляційний перегляд справи, яке гарантовано Конституцією України, реалізується у порядку, передбаченому процесуальним законом.
Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України 
суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження 
у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву 
про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
У відповідності до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:
1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;
2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Аналіз вказаної процесуальної норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто, законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Строк, передбачений частиною другою статті 358 ЦПК України, є присічним і поновленню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України.
Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 523/1781/16-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 493/1858/16-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 613/1166/15-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 171/506/15, від 23 листопада 2022 року у справі № 754/2141/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 761/30419/19, від 30 січня 2023 року у справі № 761/21976/21, від 15 лютого 2023 року у справі № 208/805/20, від 24 квітня 2023 року у справі № 755/19216/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 465/3861/16-ц.
У разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу, має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків, передбачених пунктами 1-2 вказаної норми (постанова Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 296/3261/17).
Суд апеляційної інстанції, встановив, що суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи (рекомендовані листи з повідомленням про вручення поштового відправлення знаходяться в матеріалах справи), однак жодного рекомендованого листа ОСОБА_1 не отримувала, вони повертались до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто заявниця повідомлялася про дати судових засідань у порядку, передбаченому ЦПК України. Також, ОСОБА_1 неодноразово подавала до суду процесуальні документи: заяви, відводи, які знаходяться в матеріалах справи. 
Слід також взяти до уваги, що відповідно до відомостей з ЄДРС ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 березня 2022 року заяву ОСОБА_1  про відвід головуючому судді Продану Б. Г. задоволено, справу передано для визначення іншого судді; ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року у задоволені заявленого відводу ОСОБА_1 головуючій у справі судді Чевилюк З. А. відмовлено.
Інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року було внесене судом до ЄДРСР 30 серпня 2022 року, а оприлюднене - 01 вересня 2022 року.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадженнята правильно застосував приписи частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки заявниці достовірно було відомо про розгляд цієї справи судом. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана після спливу більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а доказів на підтвердження обставин непереборної сили заявниця не подала.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. 
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 358 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга
 ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) є необґрунтованою.
Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення коштів - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                      Є. В. Синельников
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                             В. В. Шипович