ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
08 травня2024 року
м. Київ
 
справа № 310/1626/20
 
провадження № 61-17993 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталія Євгеніївна;
заінтересована особа (стягувач) - товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»;
заінтересована особа (боржник) -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року у складі судді Яцун О. О. та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Трофимової Д. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст заяви 
 
У вересні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. звернулась до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі - ТОВ «Глобал Спліт»). 
 
Заява обґрунтована тим, що у приватного виконавця на виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 310/1626/20, виданого 07 вересня 2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» суми заборгованості за кредитним договором                               від 05 квітня 2011 року № IKAPNABG.5006.001 в розмірі 163 965, 95 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. від 08 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 за заявою стягувача ТОВ «Глобал Спліт» відносно ОСОБА_1 , яке станом на цей час не закінчено, рішення у справі не виконано.
Після початку повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року виконавчий лист у справі № 310/1626/20 втрачено у м. Маріуполі в результаті бомбардування міста та його окупації, що є загальновідомим фактом. Оригінали виконавчих документів зберігались в офісі приватного виконавця, однак з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу доступу до офісу немає.
19 травня 2023 року приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. було змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області                                  та 09 червня 2023 року винесено постанову про прийняття до свого виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Ураховуючи викладене, приватний виконавець просила суд видати їй дублікат виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 квітня 2020 року у справі № 310/1626/20 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором                                            від 05 квітня 2011 року № IKAPNABG.5006.001 в розмірі 163 965, 95 грн.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.
 
Судові рішення мотивовані тим, що заявником не доведено наявність поважних причин для видачі дублікату виконавчого документу, оскільки наявне відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 квітня 2020 року, по якому приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії, а тому відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. подано касаційну скаргу, у якій заявник просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду                                                       м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2023 року й задовольнити її вимоги.
 
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 2-1081/2009 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року касаційне провадження відкрито, витребувано цивільну справу № 310/1626/20 із Жовтневого районного суду                               м. Запоріжжя.
 
У лютому 2024 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, щосуди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа, не врахували, що за змістом абзацу 13 пункту 2 наказу Міністерства юстиції України 04 квітня 2022 року № 1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану», у випадку знищення або втрати виконавчого провадження внаслідок військової агресії російської федерації на приватного виконавця покладено обов`язок протягом трьох місяців з дня відновлення йому доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження вжити заходів щодо відновлення матеріалів виконавчих проваджень, втрачених на тимчасово окуповані території. 
Відповідно до Розділу ХV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду; виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.
Вказує, що доказом втрати на тимчасово окупованій території виконавчого документа є офіційний документ держави - Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Оскільки виконавчий документ є втраченим на тимчасово окупованій території в результаті бойових дій і у інший спосіб, аніж через видачу його дублікату, не може бути отриманий, вважала, що наявні підстави для задоволення її заяви. 
Звертає увагу на те, що наявність сканкопії виконавчого листа у Автоматизованій системі виконавчого провадження не позбавляє виконавця обов`язку отримати дублікат виконавчого листа в разі втрати його оригіналу, оскільки на виконавчих документах, виданих у паперовій формі, виконавець фіксує результат проведених виконавчих дій та проставляє відмітку про виконання, а тому, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, останній фактично втратить право на повторне пред`явлення його до примусового виконання. 
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Рішенням Бердянський міськрайонний суд Запорізької області від 30 квітня 2020 року у справі № 310/1626/20 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором                                                   від 05 квітня 2011 року № IKAPNABG.5006.001 в розмірі 163 965, 95 грн.
 
08 лютого 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на підставі виконавчого листа № 310/1626/20 від 07 вересня 2020 року відкрила виконавче провадження № НОМЕР_1 відносно боржника ОСОБА_1 (а. с. 9).
 
Згідно з інформаційною довідкою № 36191820230509 від 09 травня 2023 року, офіс приватного виконавця Матвійчук Н. Є. знаходився за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, просп. Перемоги, 103, приміщення 101 (а. с. 5).
 
Згідно з інформаційною довідкою № 49200920230522 від 22 травня 2023 року, офіс приватного виконавця Матвійчук Н. Є. знаходиться за адресою: Одеська область,       м. Одеса, вул. Говорова Маршала, 7, приміщення офіс 6-2 (а. с. 10).
 
У зв`язку зі зміною виконавчого округу, постановою приватного виконавця Матвійчук Н. Є. від 09 червня 2023 року було прийнято виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 310/1626/20, виданого 07 вересня 2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, відносно ОСОБА_1 (а. с. 11).
 
Встановлено, що приватний виконавець Матвійчук Н. Є. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 систематично здійснює виконавчі дії і неодноразово зверталась до суду із відповідними поданнями після 24 лютого 2022 року та тимчасової окупації                                   м. Маріуполя Донецької області.
 
Так, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя                                         від 26 жовтня 2022 року (справа № 331/3684/22), приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 зверталась до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Провадження у справі за цим поданням було відкрито. Подання було повернуто заявнику без розгляду (а. с. 25).
 
Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2022 року (справа № 331/3968/22), приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 зверталась до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Подання було задоволено (а. с. 26-29).
 
За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження станом                                           на 06 жовтня 2023 року виконавче провадження № НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 відкрито (а. с. 30).
 
2.               Мотивувальна частина

 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд
 
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
 
Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
 
Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 2-1081/2009, на  яку заявник посилається у касаційній скарзі.
 
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
 
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.
 
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що стягувачем не доведено наявність поважних причин для видачі дублікату виконавчого документу, оскільки наявне відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Бердянський міськрайонний суд Запорізької області від 30 квітня 2020 року, по якому заявником здійснюються виконавчі дії, зокрема приватний виконавець Матвійчук Н. Є. зверталась до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (справи № 331/3684/22, № 331/3968/22), а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа. 
 
Водночас суди підставно узяли до уваги той факт, що виконавчий лист завантажено до Автоматизованої системи виконавчого провадження, тобто він є наявним та існує в електронному вигляді. 
 
Разом із тим дані Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень свідчать, що на час розгляду справи судами виконавче провадження № НОМЕР_1 є відкритим.
 
З огляду на зазначене безпідставними є аргументи касаційної скарги приватного виконавця про те, що відсутність оригіналу виконавчого листа унеможливить виконання нею рішення суду, що у свою чергу призведе до порушення прав стягувача.
 
Крім того, колегія суддів враховує і позицію стягувача, який не звертався до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що заявником не доведено наявність поважних причин для видачі дублікату виконавчого документу та підставно відмовили у задоволенні поданої приватним виконавцем заяви.
 
Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержанням норм процесуального права та зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права.
 
Такі доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
 
Із урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                       від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.
 
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін. 
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни залишити без задоволення.
 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                     О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович