КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6293/2024                                                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
           22 квітня 2024 року                                                                     м. Київ
                                                                                                                 Справа № 755/14973/23
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
                                                                                                    
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року, постановлену у складі судді Савлук Т.В., 
у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт дії/бездіяльність якого оскаржується - приватний виконавець виконавчого органу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна, стягувач - Акціонерне товариство «Сенс Банк» про визнання незаконними дій та скасування постанови,
 
встановив:
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дії та скасування постанови приватного виконавця  - визнано неподаною та повернуто заявнику.
Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Зазначає, що ст. 42 ЦПК України, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не регулює склад учасників справи відповідно до ст. 442 ЦПК України та не стосується справ за виконавчим провадженням, а регламентує склад учасників справи окремого провадження. 
Вказує, що прохальна частина скарги була змінена відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року  та скарга подана у новій редакції, в якій зазначено, які саме рішення, дії/бездіяльність державного виконавця (посадової особи) виконавчої служби скаржник оскаржує, зазначено номер виконавчого провадження, дату проведення виконавчих дій, зазначено, які дії призвели до порушення його прав, тощо. 
Крім того, до первісної скарги надані іпотечний договір (з якого вбачається накладання арешту у вигляді заборони відчуження) та копія постанови про арешт (з якої вбачається накладення арешту в рамках виконавчого провадження). До скарги в новій редакції додані додаткові докази із зазначенням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. 
Вказує, що документи подаються представником скаржника через систему, завантажуються сканкопії документів задовільної якості, які скріплені КЕП та не мають додатково засвідчуватись.  
Посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження № 71404390 знаходиться копія рішення суду по справі № 755/7934/14, належним чином завірена, з наявністю підпису судді, секретаря, гербової печатки суду, відмітки про набрання законної сили. На підставі рішення по справі № 755/7934/14 був виданий виконавчий лист, за результатом якого відкрите виконавче провадження. Про цей факт зазначено у скарзі у новій  редакції та подано клопотання про витребування цього рішення суду по справі № 755/7934/14-ц, яке завірене належним чином.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.  
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 
Залишаючи скаргу без руху, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не визначено суб`єктний склад сторін, з урахуванням положень ст. 42 ЦПК України, в тому числі не зазначено державного виконавця (повну назву його посади із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, місце роботи), дії якого оскаржуються; заявником не зазначено, які саме рішення, дії/бездіяльність державного виконавця (посадової особи) виконавчої служби він оскаржує; за змістом скарги не зазначено, які дії (бездіяльність) конкретної посадової особи виконавчої служби призвели до порушення прав боржника в межах процедури виконавчого провадження;  долучені до заяви документи, всупереч вимогам п.2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином; до скарги заявником не долучено копію рішення суду по справі 755/7934/14, що слугувало підставою відкриття виконавчого провадження № 71404390, яке завірене належним чином, з наявністю підпису судді, секретаря, гербової печатки суду, відмітки про набрання законної сили.
 
11 жовтня 2023 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про усунення недоліків з додатками, визначених в ухвалі суду від 04 жовтня 2023 року, разом зі скаргою в новій редакції з обґрунтуванням заявлених вимог та підстав скарги, в якій скаржник просить, зокрема, 
- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника як таку, що не відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 08 вересня 2023 року».
В заяві про усунення недоліків скаржник посилається на те, що ст. 42 ЦПК України, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не регулює склад учасників справи відповідно до ст. 442 ЦПК України та не стосується справ за виконавчим провадження, а регламентує склад учасників справи окремого провадження. 
Вказує, що прохальна частина скарги змінена відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року та подана у новій редакції, в якій зазначено, які саме рішення, дії/бездіяльність державного виконавця (посадової особи) виконавчої служби скаржник оскаржує, зазначено номер виконавчого провадження, дату проведення виконавчих дій, зазначено, які дії призвели до порушення його прав, тощо. 
Вказує, що документи подаються представником скаржника через систему, завантажуються сканкопії документів задовільної якості, які скріплені КЕП та не мають додатково засвідчуватись.  
Посилається на те, що належним чином завірена копія рішення суду по справі № 755/7934/14 з наявністю підпису судді, секретаря, гербової печатки суду, відмітки про набрання законної сили знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 71404390. На підставі рішення по справі № 755/7934/14 був виданий виконавчий лист, за результатом якого відкрито виконавче провадження. Про цей факт зазначено у скарзі нової редакції та подано клопотання про витребування цього рішення суду по справі № 755/7934/14-ц, яке завірене належним чином.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2023 року скаргу визнано неподаною та повернуто скаржнику. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 13 жовтня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що представник ОСОБА_2 на виконання ухвали суду  подала аналогічного змісту скаргу з визначенням складу учасників цивільного процесу без дотримання вимог статті 42 ЦПК України. Крім того, представником не долучено належним чином завірену копію рішення суду по справі 755/7934/14, що слугувало підставою відкриття виконавчого провадження № 71404390, яке завірене належним чином, з наявністю підпису судді, секретаря, гербової печатки суду, відмітки про набрання законної сили.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 поданої до суду скарги на дії приватного виконавця, оскільки заявником повторно подано аналогічну за формою та змістом скаргу на дії без урахування вимог статі 74 Закону України «Про виконавче провадження», що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі.
 
З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з вимогами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 зазначив:  Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Правовідносини щодо оскарження дій або бездіяльності виконавчої служби регулюються  окремим  7 розділом ЦПК України - судовий контроль за виконанням судових рішень.
Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження наділені правом звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За змістом ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як роз`яснено в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, передбачені положеннями Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України.
Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Отже, до скарги на дії або бездіяльність приватного виконавця застосовуються вимоги щодо змісту та форми та змісту, як і до позовної заяви, що визначено ст. 175 ЦПК України. 
У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Зокрема, позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування сторін та інших учасників справи. Позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч.4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Згідно ч.1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
 
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши зміст вимог скарги, характер правовідносин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення скарги у зв`язку з неусуненням в повному обсязі недоліків, викладених в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року, є помилковим, оскільки заявником ОСОБА_4 було зазначено всіх заінтересованих учасників, а саме стягувача Акціонерне товариство «Сенс Банк» та приватного виконавця виконавчого округу  Рівненської області Ярмошевич Наталію Олексіївну, дії посадової особи якої оскаржуються. 
Саме по собі зазначення назв учасників справи як стягувача і боржника, замість заявника та заінтересованої особи, не можуть бути підставою для повернення такої скарги, що було б проявом надмірного формалізму.
Крім того, в заяві про усунення недоліків, заявник посилається на те, що належним чином завірена копія рішення суду по справі № 755/7934/14, на підставі якого був виданий виконавчий лист, за результатом якого відкрито виконавче провадження, знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 71404390, про що зазначено у скарзі нової редакції та подано клопотання про витребування цього рішення суду.
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, викладені в заяві про усунення недоліків та в новій редакції скарги.
При застосуванні процесуальних норм належить уникати  як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести  до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
За таких обставин, висновки суду про визнання неподаною та повернення скарги заявнику у зв`язку з неусуненням в повному обсязі недоліків скарги є помилковими та не відповідають обставинам справи, оскільки вимоги ухвали про залишення скарги  без руху від 04 жовтня 2023 року були виконані заявником у встановлений судом строк, шляхом подання заяви про усунення недоліків разом зі скаргою в новій редакції з додатками до неї.  
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає  ухвалу суду  такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 383  ЦПК  України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.  
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня прийняття  постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

            Суддя  - доповідач:                                                                         Ящук Т.І. 

             Судді:                                                                                   Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.