ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року	Львів	Справа № 380/13137/23 пров. № А/857/3307/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.
представника позивача:  Ільчишин Т.В.
представника відповідача:  Гій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 380/13137/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним наказу,-
суддя в 1-й інстанції Сидор Н.Т,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

                                В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом  до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі також ГУНП у Львівській області, відповідач) та просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 Наказу №1535 від 03.05.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність та зменшення грошового забезпечення щомісячну премію на 90% за травень місяць 2023 року стосовно заступника начальника управління – начальника І-го відділу Управління міграційної поліції ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 (0062977).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не був ознайомлений в установленому законом порядку про підстави та результати проведеного службового розслідування затвердженого висновком від 27.04.2023. Службове розслідування було проведено з порушенням Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції, оскільки позивача не повідомляли про призначення, проведення службового розслідування, що позбавило його права надання пояснень щодо обставин справи та/або залучення представника (адвоката) з метою захисту прав під час проведення службового розслідування. Також зазначав, що із змістом висновку службового розслідування в установленому законом порядку не ознайомлений. Вважає, що наказ в частині оскарження, прийнято передчасно, відтак такий підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що судом при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, надано перевагу одним доказам над іншими, а деяких взагалі не досліджено та не надано їм мотивованої оцінки, чим порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Зокрема вказує, що у своєму рішенні суд цитує положення документів службового розслідування, без надання своїх висновків на підставі оцінки таких доказів. Вважає, що службова характеристика взагалі не може бути підставою для висновків про вчинення поліцейським певного дисциплінарного проступку, оскільки на думку апелянта такий документ взагалі не стосується предмету службового розслідування, а інформація з послужного списку жодним чином не підтверджує та/або не спростовує обставин вчинення дисциплінарного проступку, який є предметом розгляду даної справи.
Також апелянт вважає, що суд не надав жодної оцінку доказам, зокрема скрінам із групи «Залізничний ВП №.1» із месенджера «WhatsАрр», які були подані позивачем на доведення своєї позиції, а відтак за таких обставин є суперечливим твердження суду про те, що він критично оцінює пояснення позивача, надані в ході службового розслідування, оскільки такі не підтверджені жодними доказами та спростовуються матеріалами службового розслідування, попередньо не надавши висновки щодо прийняття чи відхилення таких доказів. Також звертає увагу, що позивач був позбавлений можливості підтвердити свою позицію у справі та допитати особу, якій відомі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім того, апелянт вважає, що суд у даному випадку не з`ясовував чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення, а також чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, зокрема: Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 та Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
З цих та інших наведених у апеляційній скарзі підстав, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Зокрема вказав про те, що доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Звертає увагу апеляційного суду на те, що підставою для видання оскаржуваного наказу послужило службове розслідування, проведене за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими поліцейськими ГУНП у Львівській області, призначеного наказом ГУНП у Львівській області від 06.04.2023 № 1225. ГУНП у Львівській області зауважує, що службове розслідування призначається виключно на підставі інформації про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку. Вважає, що під час розгляду справи позивачем чи його представником не наведено аргументів щодо спростування встановлених у висновку обставин. 
Відповідач зокрема вважає необґрунтованими та безпідставними заперечення представника позивача щодо факту вчинення дисциплінарного проступку, оскільки з позиції відповідача, висновок службового розслідування містить необхідну інформацію, встановлену в процесі його проведення комісією, що свідчить про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків та надано відповідну правову оцінку виявлених фактів та обставин. Також просить суд врахувати той факт, що 05.04.2023 позивач не прибув вчасно до підрозділу, не ознайомився з оперативною обстановкою, не перевірив готовність добового наряду чергової частини, слідчо-оперативної групи та нарядів поліції, що залучаються до чергування, не провів їх інструктаж, а також, будучи відповідальним по підрозділу, не був на постійному зв`язку із черговою частиною та не виїжджав на місця повідомлень про замінування та крадіжки. Відтак, на думку відповідача, мали місце події, про які відповідно до Інструкції № 357 передається інформація до чергових частин вищого рівня і на які в силу положень п. 4 розділу IV Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України 23.05.2017 № 440 позивач, як відповідальний по ТВП, був зобов`язаний виїжджати особисто, що ним зроблено не було.
Вважає, що проведеним службовим розслідуванням установлено, що факти порушень які стали підставою призначення та проведення службового розслідування, знайшли своє підтвердження та стали можливими унаслідок неналежного виконання службових обов`язків заступником начальника управління – начальника першого відділу Управління міграційної поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 , (0062977) котрий в порушення вимог пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, підпункту 1 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами від 06.02.2020 №100 та від 08.02.2022 № 103) не прибув вчасно до підрозділу, не ознайомився з оперативною обстановкою, не перевірив готовність добового наряду чергової частини, слідчо-оперативної групи та нарядів поліції, що залучаються до чергування, а також у порушення підпункту 4, 6 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами), будучи відповідальним по підрозділу не був на постійному зв`язку із черговою частиною та не виїжджав на місця повідомлень про замінування та крадіжки.
Отже, виходячи з інтересів служби, ГУНП у Львівській області прийняло рішення притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, у відповідності до норм чинного законодавства.
Відтак, ГУНП у Львівській області вважає, що судом першої інстанції правильно і повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги позивача не спростовують доказів, наявних у матеріалах справи. Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі 380/13137/23 відмовити повністю.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції суд враховував, що позивачем оскаржується спірний наказ не з підстав допущеного ним дисциплінарного проступку, а з підстав того, що службове розслідування було проведено з порушенням Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, а саме, що його не повідомляли про призначення, проведення службового розслідування, що позбавило його права надання пояснень щодо обставин справи та/або залучення представника (адвоката) з метою захисту прав під час проведення службового розслідування. 
Суд вважав, що аналіз зібраних та досліджених судом доказів повністю підтверджує правильність висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання обов`язків поліцейського, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 4, 6 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами від 06.02.2020 №100 та від 08.02.2022 №103).
Відтак, суд дійшов висновку, що твердження позивача спростовуються матеріалами службового розслідування, в ході проведення якого позивач власноручно надав письмові пояснення від 24.04.2023, а висновки дисциплінарної комісії про вчинення дисциплінарного проступку підполковником поліції ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, такі є обґрунтованими та правомірними.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі – Закон №580-VIII).
Стаття 18 Закону №580-VIII визначає основні обов`язки поліцейського, зокрема, відповідно до частини першої Закону, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом, що затверджується законом.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно з частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні було продовжено.
Проведення службового розслідування в період дії воєнного стану врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту.
Згідно з частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Відповідно до частини першої та абзацу 1 частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості (ч.ч. 3, 4, 6 ст. 19).
Частинами восьмою-дев`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
З наведеного можна зробити висновок, що лише за умов дійсного вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, за наявності його вини та після належного доведення таких обставини у ході відповідного службового розслідування, на таку особу, в порядку й у строки, що визначені чинним законодавством України, може бути накладено дисциплінарне стягнення, вид якого залежить від тяжкості проступку та інших істотних обставин справи.
При цьому, обов`язковому встановленню, підлягає у першу чергу факт вчинення конкретного проступку певною особою. Окрім того, має бути встановлено не лише факт певного порушення, а й вчинення його відповідною особою саме всупереч своїм службовим обов`язкам. При цьому, одним із істотних елементів, який передує накладенню дисциплінарного стягнення, є доведена вина такої особи по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на неї обов`язків і така провина у вчиненні дисциплінарного проступку повинна проявлятися у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Таким чином, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав настання несприятливих наслідків, не дотримався своїх службових обов`язків, чим спричинив відповідне порушення.
На реалізацію частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі – Порядок №893), яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Абзацом другим пункту 4 розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.
Згідно пункту 2 розділу VІ Порядку №893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна 
ОСОБА_2 другим пункту 4 розділу VІ Порядку №893 встановлено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим.
З аналізу вищенаведених норм законодавства випливає, що за фактом вчинення поліцейським дисциплінарного проступку призначається службове розслідування. Підстави для початку такого службового розслідування, передбачені розділом II Порядку №893.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.04.2023 на ім`я начальника ГУНП у Львівській області надійшла доповідна записка щодо здійснення перевірки стану організації роботи нарядів ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП, які заступили для несення служби по охороні публічної безпеки та порядку, реагування на заяви та повідомлення громадян, в ході якої було виявлено ряд порушень.
Наказом ГУ НП у Львівській області від 06.04.2023 №1225 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії», керуючись ст.ст. 14, 15, 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.ч. 1, 2 розділу II «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України» та «Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України», затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників ГУ НП  у Львівській області.
Так, п. 2 цього наказу визначено, що проведення службового розслідування доручити дисциплінарній комісії у складі: голови комісії – старшого інспектора ВП УГІ ГУНП капітана поліції Михайла Великопольського; членів комісії – інспектора ВП УГІ ГУНП капітана поліції Мар`яни Корбяк, інспектора ВСР УГІ ГУНП капітана поліції Христини Максимців та заступника начальника ситуаційного відділу УОАЗОР ГУНП майора поліції Андрія Чопка.
Наказом ГУ НП у Львівській області від 20.04.2023 №1377 «Про продовження строку проведення службового розслідування призначеного наказом ГУНП у Львівській області від 06.04.2023 №1225» продовжено термін проведення службового розслідування до 04.05.2023.
Як встановлено судом,  підставою призначення службового розслідування була доповідна записка від 06.04.2023 на ім`я начальника ГУНП у Львівській області щодо здійснення перевірки стану організації роботи нарядів ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП, які заступили для несення служби по охороні публічної безпеки та порядку, реагування на заяви та повідомлення громадян, в ході якої було виявлено ряд порушень.
Відповідно до змісту доповідної записки встановлено, що: «...05.04.2023 т.в.о. заступника начальника СКП підполковник поліції ОСОБА_3 прибув у підрозділ о 07:43,  хоча у цей день згідно книги нарядів повинен був заступити відповідальним по ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП. Вищенаведене є порушенням наказу ГУНП у Львівській області № 3343 від 25.11.2022, яким встановлений єдиний час проведення щоденних інструктажів нарядів поліції, а саме: ранковий в період з 07:30 до 08:00, тож прибуття особового складу для їх проведення повинно бути завчасним. Відтак т.в.о. заступника начальника СКП підполковник поліції ОСОБА_3 , заступаючи відповідальним по ТВП, в порушення вимог підпункту 1 пункту 4 розділу IV Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС від 23.05.2017 № 440 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2022 року № 103) не прибув до чергової частини для ознайомлення з оперативною обстановкою, не здійснив перевірку готовності до несення служби чергової зміни, добового наряду та нарядів поліції ТВП, які залучалися до чергування, та не провів їх інструктаж, а прослідував у свій службовий кабінет. В подальшому під час проведення інструктажу працівниками мобільної групи ГУНП проведено опитування особового складу ВП № 1 ЛРУП № 2, який залучався до несення служби, під час якого підполковник поліції ОСОБА_3 проявив низькі знання нормативних документів, зокрема тих, які регламентують діяльність відповідального по ТВП.
В подальшому було перевірено стан реагування на повідомлення громадян нарядами ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП шляхом надання учбового завдання. Так, 05.04.2023 о 18:27 працівниками мобільної групи ГУНП дано ввідне завдання наступного змісту: «05.04.2023 о 18:27 на лінію 102 звернулась гр. ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що за адресою: вулиця Калнишевського, 12, м. Львова, близько півтори години тому із її автомобіля Фольсваген Гольф Плюс д.н.з. НОМЕР_1 невідомі особи викрали жіночу сумку, у середині якої були грошові кошти у сумі близько 3 000 грн., документи та інші особисті речі. Дана сумка знаходилась на задньому сидінні автомобіля, спосіб проникнення в автомобіль заявниці невідомий». На дане повідомлення диспетчером СВ УОАЗОР було скеровано СОГ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП із позивним «САПЕР-4/1», старший наряду старший слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП капітан поліції ОСОБА_5 . Надалі 05.04.2023 о 18:46 старшим наряду у планшетному пристрої проставлено відмітку про прийняття повідомлення, та - 05.04.2023 о 18:56 проставлено відмітку про прибуття СОГ на місце події. Водночас слід зазначити, що фактично наряд СОГ прибув на місце події тільки 05.04.2023 о 19:44 (через 48 хвилин після проставленої відмітки про прибуття у планшетному пристрої). У подальшому встановлено, що СОГ ВП № 1 ЛРУП № 2 на місце події прибула не в повному складі, а саме без відповідального по ВП№ 1 ЛРУП№ 2 ГУНП підполковника поліції ОСОБА_6 . Працівники СОГ, а саме: слідчий та ДОП ВП № 1 ЛРУП №2 ГУНП були забезпеченні відео реєстраторами, однак під час відпрацювання повідомлення їх не використовували. А також члени СОГ причини свого тривалого неприбуття на місце події пояснити не могли, а також де знаходився під час їх реагування на подію відповідальний по ТВП не орієнтувались, оскільки з ним не контактували.»
Доповідна записка була складена старшим інспектором ВП УГІ ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_7 та старшим інспектором з ОД УГІ ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_8 .
Також в ході проведеного службового розслідування опитано т.в.о. начальника ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП полковника поліції ОСОБА_9 , інспектора-чергового  чергової частини ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП майора поліції ОСОБА_10 , чергового частини ВП №1 ЛРУ №2 ГУНП сержанта поліції ОСОБА_11 , старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_12 , старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП майора поліції ОСОБА_13 , старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_14 , поліцейського-водія ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_15 .
За результатами опитувань, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що наведені факти порушень у доповідній записці від 06.04.2023 знайшли своє підтвердження проведеним службовим розслідуванням, яким установлено неналежне виконання службових обов`язків заступником начальника управління - начальника першого відділу Управління міграційної поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 , (0062977) котрий в порушення вимог пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, підпункту 1 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами від 06.02.2020 №100 та від 08.02.2022 № 103) не прибув вчасно до підрозділу, не ознайомився з оперативною обстановкою, не перевірив готовність добового наряду чергової частини, слідчо-оперативної групи та нарядів поліції, що залучаються до чергування, а також у порушення підпункту 4, 6 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами), будучи відповідальним по підрозділу не був на постійному зв`язку із черговою частиною та не виїжджав на місця повідомлень про замінування та крадіжки.
Так, відповідно до п. 4 розділу IV «Організація діяльності чергових частин ТВП ГУНП» Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України 23.05.2017 № 440, відповідальний по ТВП зобов`язаний:
1) прибути перед заступанням на чергування до чергової частини та ознайомитися з оперативною обстановкою, перевірити готовність чергової зміни, добового наряду та нарядів поліції ТВП, які залучаються до чергування, провести їх інструктаж;
2)  перевірити наявність правових підстав доставлення до ТВП осіб, утримання їх у КЗ та при виявленні порушень їх прав, ужити невідкладних заходів щодо їх поновлення;
3)  забезпечити організацію своєчасного розгляду обставин доставлення до ТВП осіб, які підозрюються в учиненні кримінальних правопорушень, та осіб, затриманих за вчинення адміністративних правопорушень;
4)  перебувати в службовому приміщенні за місцем розташування ТВП, постійно бути на зв`язку із черговою частиною, виїжджати на місце подій та здійснювати перевірку організації несення служби нарядами поліції;
5)  вносити через оперативного чергового за погодженням із керівником ТВП зміни в розстановку сил і засобів під час ускладнення оперативної обстановки;
6) виїжджати особисто на місце вчинення резонансного кримінального правопорушення чи надзвичайної події, інформація про які підлягає передачі до чергових частин вищого рівня та може викликати суспільний резонанс, для надання практичної допомоги, ліквідації наслідків надзвичайних подій;
7) забезпечувати контроль за своєчасним оперативним інформуванням чергових частин вищого рівня про вчиненні на території обслуговування резонансні кримінальні правопорушення чи надзвичайні події, інформація про які підлягає передачі в установленому порядку;
8) здійснювати вибіркові перевірки несення служби добовими нарядами та нарядами поліції в підпорядкованих підрозділах поліції.
Згідно з п.9 додатку №1 до наказу ГУНП у Львівській області №3343 від 25.11.2022 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) ГУНП у Львівській області» керівники усіх рівнів забезпечують проведення щоденних інструктажів нарядів поліції, що заступають для несення служби, встановивши єдиний час проведення, а саме: ранковий, в період з 07:30 до 08:00.
В ході проведеного службового розслідування опитано т.в.о. начальника ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП полковника поліції ОСОБА_9 , інспектора-чергового  чергової частини ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП майора поліції ОСОБА_10 , чергового частини ВП №1 ЛРУ №2 ГУНП сержанта поліції ОСОБА_11 , старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_12 , старшого слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП майора поліції ОСОБА_13 , старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_14 , поліцейського-водія ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_15 .
За результатами опитувань, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що наведені факти порушень у доповідній записці від 06.04.2023 знайшли своє підтвердження проведеним службовим розслідуванням, яким установлено неналежне виконання службових обов`язків заступником начальника управління - начальника першого відділу Управління міграційної поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 , (0062977) котрий в порушення вимог пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, підпункту 1 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами від 06.02.2020 №100 та від 08.02.2022 № 103) не прибув вчасно до підрозділу, не ознайомився з оперативною обстановкою, не перевірив готовність добового наряду чергової частини, слідчо-оперативної групи та нарядів поліції, що залучаються до чергування, а також у порушення підпункту 4, 6 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами), будучи відповідальним по підрозділу не був на постійному зв`язку із черговою частиною та не виїжджав на місця повідомлень про замінування та крадіжки.
Разом з тим, в ході проведеного службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що «прибув на територію підрозділу вчасно, оскільки перед заступанням здійснював перевірку автомобілів, які знаходились на території підрозділу. Стосовно опитування його працівниками УГІ пояснив, що під час відповідей розхвилювався і через те не в повній мірі відповів на запитання. За оперативною обстановкою слідкував в повній мірі. На місця подій виїжджав не у всіх випадках, оскільки в обов`язки відповідального по підрозділу входить перевірка нарядів та їх інструктаж».
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перевірка доказів на їх достовірність та допустимість у дисциплінарній справі не містить чітко визначених законодавством України умов та вимог на відміну від перевірки доказів у адміністративному провадженні.
Однак, незалежно від виду провадження, ознаки допустимості виключають суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях встановив критерії, які національні суди повинні застосовувати при здійсненні контролю за оцінкою доказів, яку адміністративний орган проводить перед прийняттям дискреційного рішення.
Так, у рішенні від 22.11.1995 у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» зазначається, що суд повинен встановити, чи не є висновки адміністративного органу щодо фактів у справі «довільними та нераціональними». Європейський суд з прав людини визнав такими, що відповідають Конвенції національні законодавство та практика, при яких суди мають право скасувати дискреційні адміністративні акти, коли: 1) ці акти ґрунтуються на висновках, що зроблені на основі неналежних доказів або без зважання на належні докази, 2) докази, на які спирається адміністративний орган, не здатні обґрунтувати висновок щодо обставин у справі; 3) жодна посадова особа за належного підходу на основі відповідних доказів не дійшла б тих висновків, на яких ґрунтується оскаржений адміністративний акт (п. 44 CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM).
Колегія суддів наголошує, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.
Однак, із зібраних дисциплінарною комісією пояснень як заявника, так і поліцейських, не дозволяє зробити однозначний висновок про те, що позивач неналежно виконував службові обов`язків. Висновком службового розслідування жодним чином не спростовано твердження позивача про те, що він 05.04.2023 заступив відповідальним по ВП№1 ЛРУП№2 ГУНП та прибув на територію підрозділу вчасно, здійснював перевірку автомобілів, які знаходились на території підрозділу у зв`язку із чим о 07:42 прибув на інструктаж. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 підтвердив, що 05.04.2023 він вчасно заступив на добове чергування, перебував на території відділу поліції та здійснював перевірку службових авто, після чого зайшов до службового кабінету та в подальшому направився до актового залу. Через деякий час до залу зайшов його безпосередній керівник ОСОБА_9 та розпочав інструктаж, оскільки проведення інструктажу у будні дні покладається безпосередньо на керівника, що також підтверджується висновками службового розслідування. 
Суд апеляційної інстанції критично оцінює висновки службового розслідування стосовно того, що ОСОБА_1 не прибув вчасно до підрозділу, оскільки така обставина як вже зазначено судом не підтверджується доказами та не була з`ясована належним чином під час службового розслідування. 
Стосовно доводів відповідача про те, що позивач у порушення підпункту 4, 6 пункту 4 розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України», затвердженої Наказом МВС України від 23.05.2017 (зі змінами), будучи відповідальним по підрозділу не був на постійному зв`язку із черговою частиною та не виїжджав на місця повідомлень про замінування та крадіжки, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у судовому засіданні позивач пояснив, що на місце події, по вул. Кузнярівці, м. Львів, ним було здійснено виїзд на місце події на особистому транспорті. Працівник поліції, який там знаходився, повідомив що особа яка представляє оперативний інтерес запрошена у ВП. Не затримуючись, позивач поїхав у ВП. На повідомлення про вибух, підпал, замінування, інші загрози життю людей він не виїжджав, оскільки вони здійснюються згідно розробленого алгоритму, про що свідчать скрішоти із телефона, створеної групи «Залізничний ВП №1» у месенджері «WhatsApp». Всі повідомлення про злочини які вчинялись на території Залізничного району були відображені у дані групі у якій позивач був учасником, також він був на постійному телефонному зв`язку. 
Окрім того, ОСОБА_16 також під час розгляду справи пояснив, що на повідомлення, яке надійшло о 18:36 год., а саме крадіжка із авто по АДРЕСА_1 , не виїжджав, оскільки в момент повідомлення був відсутній службовий автомобіль, який у цей час знаходився на виїзді. О 19:30 по 20:00 позивач особисто проводив інструктаж нарядів, які заступали у нічний період та покидаючи ВП для перевірки нарядів він повідомляв чергового.
Відтак, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані доводи відповідача та посилання останнього на докази в підтвердження порушення позивачем службової дисципліни та вчинення у зв`язку з цим дисциплінарного проступку.
Окрім того, колегія суддів враховує покликання апелянта про те, що дисциплінарні проступки, які були предметом розгляду службових розслідувань призначених за Наказом № 1193 від 04.04.2023 року, Наказом № 1215 від 05.04.2023 року, Наказом № 1921 від 06.06.2023 року щодо ОСОБА_1 повинні були розглядатися в межах одного службового розслідування.
Так, п. 7 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначає, що у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Колегія суддів вважає, що оскаржуваний у даній справі наказ відповідача прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є суперечливими та такими, що здійснені на підставі доказів та пояснень осіб, які беззаперечно не свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні дисциплінарного проступку, за яке він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Отже, під час розгляду даної справи не знайшов свого достовірного підтвердження факт вчинення дисциплінарного проступку та необхідність у зв`язку з цим притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність. 
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що пункт 1 Наказу №1535 від 03.05.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність та зменшення грошового забезпечення щомісячну премію на 90% за травень місяць 2023 року стосовно заступника начальника управління – начальника І-го відділу Управління міграційної поліції ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 (0062977) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Решта доводів сторін не спростовують висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

Суд враховує й позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №   63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, та те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню та прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 380/13137/23 скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати протиправним та скасувати п.1 наказу 1535 від 03.05.2023 про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Головного управління Національної поліції у Львівській області, в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність та зменшення грошового забезпечення щомісячної премії на 90% за травень місяць 2023 року стосовно заступника начальника управління начальника 1 відділу управління міграційної комісії Головного управління Національної поліції у Львівській області - підполковника поліції ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено  12.06.24