ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р. 	Справа № 440/5599/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2023, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, по справі № 440/5599/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Державної служби України з безпеки на транспорті                      
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 гривень відносно ОСОБА_1 за №191310 від 18.04.2023, винесену начальником відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Дмитром Ткаченко.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 18.04.2023 № 191310 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 .
Вирішено питання про судові витрати.
Відповідач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 440/5599/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема, у користуванні у фізичних та юридичних осіб, реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно вимогами ст. 39, 48 Закону № 2344-ІІІ, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб. Стверджує, що зі змісту наданих водієм під час рейдової перевірки документів не вбачається за можливе встановити законність та правомірність використання транспортного засобу ТОВ "ТВП "Зодіак". Вважає, що надання під час перевірки товарно-транспортної накладної та договору оренди, за відсутності інших доказів на підтвердження реальності орендних правовідносин, не було достатнім для підтвердження статусу автомобільного перевізника у ТОВ "ТВП "Зодіак".
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення. Зазначає, що у відповідач неуповноважений ставити під сумів реальність договору оренди, копія якого була надана йому водієм під час перевірки.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів - автомобіля RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу ZREMB РС 130 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.
20.03.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок з 20.03.2023 по 26.03.2023 та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 006980 від 17.03.2023 проведено перевірку транспортного засобу - RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу ZREMB РС 130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 та використовується згідно ТТН № НОМЕР_3 від 19.03.2023 та договору оренди автомобіля № 08/02-2019 ТОВ «ТВП «Зодіак».
Під час перевірки встановлено та в акті № 345918 від 20.03.2023 зафіксовано, що при здійсненні перевезень вантажу згідно ТТН № ЖКК 055216 від 19.03.2023 на момент проведення перевірки у водія відсутні документи, визначені ст. 48, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні документи, визначені п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом МТЗУ № 385 від 24.06.2010 тахокарти у кількості, що передбачені ЄУТР за поточний день та попередні 28 днів, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Акт перевірки надано на ознайомлення водію ОСОБА_2 , який з актом ознайомився, що засвідчив власним підписом, та виклав пояснення щодо причин порушення «автомобіль стояв на ремонті».
Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області 06.04.2023 за вих. № 22662/34/24-23 надіслано на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 18.04.2023 з 10.00 до 12.00. Вказане повідомлення вручено адресату 22.04.2023, про що свідчить інформація із веб - сайту Укрпошти з перевірки статусу відстеження пересилання.
18.04.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 191310, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до ОСОБА_1 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції зважаючи на те, що під час рейдової перевірки водієм було надано договір оренди транспортного засобу, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також ТТН № ЖКК055216, на підставі якої здійснювалося перевезення вантажів, дійшов висновку, що відповідач мав можливість встановити належного автомобільного перевізника та не мав жодних підстав для висновку, що автомобільним перевізником був позивач.
Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі – Закон № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Колегія суддів зауважує, що спірні правовідносини у цій справі виникли стосовно процедури визначення Укртрансбезпекою статусу суб`єкта як автомобільного перевізника для притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно ч. 19 ст. 6 Закону № 2344-III під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право, зокрема, у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Закон України № 2344-III «Про автомобільний транспорт» регламентує загальні положення щодо перевезення пасажирів (глава 7 цього Закону), загальні положення щодо перевезення вантажів (глава 8 цього Закону), положення про міжнародні перевезення пасажирів і вантажів (розділ ІV цього Закону).
Розділом V Закону № 2344-III визначено відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Так, відповідно до ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо) (ч. 1 ст. 50 Закону № 2344-III).
Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
При цьому, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.
Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених  Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна  (ТТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).
Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а та від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22, від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21, від 21.12.2023 у справі № 280/2150/23, від 28.12.2023 у справі № 300/4673/22.
За матеріалів справи колегією суддів встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу - RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу ZREMB РС 130, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Власником вказаного транспортного засобу з причепом є позивач, ОСОБА_1 , однак транспортний засіб використовується згідно ТТН № ЖКК 055216 від 19.03.2023 та договору оренди автомобіля № 08/02-2019 ТОВ «ТВП «Зодіак».
За приписами пунктів 9.1., 9.2. договору термін оренди встановлюється з 01 лютого 2019 по 31 грудня 2019 року. Якщо орендар продовжує користуватися автомобілем та причіпом після закінчення строку, вказаного в п. 9.1. даного Договору, то, за відсутності заперечень Орендодавця протягом одного місяця, даний договір вважається продовженим на кожний наступний рік.
Додатковими угодами до договору № 08/02-2019 від 27.06.2019, від 01.04.2022 внесено зміни до умов договору в частині сплати орендної плати.
Із змісту товарно-транспортної накладної № ЖКК055216 від 19.03.2023 слідує, що автомобільним перевізником ТОВ «Торгово-виробниче підприємство «Зодіак», водій ОСОБА_2 , за допомогою транспортного засобу - RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу ZREMB РС 130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалось перевезення вантажу (папір БК-0 125) загальною масою 20,516 т від ТОВ «Житомирський картонний комбінат» (вантажовідправник) до ТОВ «Торгово-виробниче підприємство «Зодіак» (вантажоодержувач) за маршрутом м. Житомир, майдан Станишівський, 7 (пункт навантаження) Сумська область, м. Шостка, вул. 6-ї Гвардійської дивізії, 5 (пункт розвантаження).
Зважаючи на те, що під час рейдової перевірки водієм ОСОБА_2 було надано договір оренди транспортного засобу № 08/02-2019, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також ТТН № ЖКК055216, на підставі якої здійснювалося перевезення вантажів, про що свідчить акт перевірки № 345918, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанії, що під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області Укртрансбезпеки мав можливість встановити належного автомобільного перевізника та не мав жодних підстав для висновку, що автомобільним перевізником був позивач.
Натомість з обставин справи слідує, що автомобільного перевізника під час розгляду справи органом контролю було встановлено виключно на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб.
При цьому, посадова особа контролюючого органу, застосовуючи до позивача адміністративно-господарській штраф за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не встановила правовий статус власника транспортного засобу ОСОБА_1 , водія ОСОБА_2 та ТОВ «ТВП «Зодіак» у цих правовідносинах.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посадовою особою Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано та без врахування всіх обставин у справі.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у водія станом на момент проведення перевірки тахокарти у кількості, що передбачені ЄУТР за поточний день та попередні 28 днів, в цьому випадку не заслуговують на увагу, оскільки неправильне визначення Укртрансбезпекою дійсного автомобільного перевізника та застосування адміністративної відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт до особи, яка не здійснювала спірного автомобільного перевезення є самостійною підставою для висновку про протиправність оскаржуваної постанови та її скасування.
Доводи апеляційної скарги про те, що в момент спірної перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки не було надано документів, які підтверджували належне користування транспортним засобом, зокрема тимчасового реєстраційного талону - є неспроможними з огляду на наступне.
У пунктах 65-71 постанови Верховного Суду від 06.07.2023 в справі № 560/514/22 викладено висновок про те, що на власника транспортного засобу у разі передачі права керування транспортним засобом іншій особі, не покладається обов`язок з оформлення тимчасового реєстраційного талону. Вирішення питання оформлення тимчасового реєстраційного талону чи ні законодавець залишив на розсуд самого власника.
Указані висновки спростовують відповідні доводи апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги щодо ненадання посадовим особам Укртрансбезпеки інших документів на право користування транспортним засобом спростовуються установленими колегією суддів у цій справі обставинами, за якими дійсний автомобільний перевізник користувався спірним автомобілем на підставі укладеного між учасниками правовідносин договору оренди.
Ці обставини зобов`язаний був установити відповідач під час належного розгляду по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, чого не здійснив і протиправно застосував адміністративну відповідальність не до дійсного автомобільного перевізника, а до власника транспортного засобу, що і стало підставою задоволення позову в цій справі.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 28.12.2023 у справі № 300/4673/22 обов`язок із встановлення дійсного автомобільного перевізника має Укртрансбезпека, яка, у випадку встановлення порушення законодавства про автомобільний транспорт, зобов`язана притягнути до адміністративної відповідальності лише винну в указаних порушеннях особу. При цьому притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не була в момент перевізника автомобільним перевізником є недопустимою, а тягар наслідків у такому випадку несе компетентний контролюючий орган - Укртрансбезпека.  
Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 440/5599/23, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків колегії суддів не спростовують.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 440/5599/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій