П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р. Категорія: 105000000	м. Одеса	Справа № 400/2138/24	
Перша інстанція: суддя Величко А.В.,
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі – відповідач) про: - визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича від 20.02.2024 року ВП №73752035 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 400/5453/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року; - зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №73752035 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 400/5453/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року, мотивуючи його тим, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі №400/5453/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року та зобов`язано Службу безпеки України провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року. Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року видано виконавчий лист у справі № 400/5453/22, який 23.12.2023 року позивачем направлено для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Вказав, що у своїй заяві про примусове виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі № 400/5453/21 він зазначив, що відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.  08.01.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №73752035. Разом з тим, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 20.02.2024 року було винесено постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №73752035 про закінчення виконавчого провадження. Зазначив, що боржником рішення суду виконано частково, а саме без застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, а закінчення виконавчого провадження призводить до неможливості його виконання взагалі. Таким чином, постанова головного державного виконавця від 20.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною, незаконною.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у позові відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що боржником рішення суду виконано частково, а саме без застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, а закінчення виконавчого провадження призводить до неможливості його виконання взагалі.
Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач посилається на те, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 73752035 з примусового виконання виконавчого листа від 03.02.2022 року № 400/5453/21, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про: “Зобов`язати Службу безпеки України (код ЄДРПОУ 00034074) провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року”. Відповідно до вимог частини 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” 08.01.2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 02.02.2024 року до Міністерства юстиції України надійшов лист Служби безпеки України від 31.01.2024 року № 594-в, в якому зазначено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі № 400/5453/21 виконано Службою безпеки України добровільно в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується відповідними документами. Аналіз змісту поданого листа за вих. № 594-в від 31.01.2024 дає підстави для висновку, що Службою безпеки України виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/5453/21, оскільки резолютивна частина рішення містить вимогу щодо прийняття конкретного рішення на користь позивача. На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України “Про виконавче провадження” 20.02.2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року № 400/5453/21 в повному обсязі на підставі листа Служби безпеки України від 31.01.2024 року № 594-в. Відповідач вважає, що державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження є необґрунтованими та спростовуються матеріалами виконавчого провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі №400/5453/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року та зобов`язано Службу безпеки України (код ЄДРПОУ 00034074) провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року. В решті позовних вимог - відмовлено.
На виконання резолютивної частини рішення Миколаївським окружним адміністративним судом 24 травня 2022 року видано виконавчий лист у справі № 400/5453/21.
08.01.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим листом у справі № 400/5453/21 відкрито виконавче провадження № 73752035.
У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
02.02.2024 року до Міністерства юстиції України надійшов лист Служби безпеки України від 31.01.2024 року № 594-в, в якому зазначено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі № 400/5453/21 виконано Службою безпеки України добровільно в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, а саме нараховано та виплачено 7 496, 51 грн. (із яких утримано податки та збори).
20.02.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 73752035 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок індексації з врахуванням базового місяця - січня 2008 не було предметом розгляду у справі № 400/5453/21, а тому головний державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” № 1404-VІІІ (далі – Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п. 9 ч.1 ст.39 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Як встановлено судом першої інстанції, в рамках виконавчого провадження №73752035 на боржника - Службу безпеки України покладалось зобов`язання щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року.
Згідно з матеріалами справи, на виконання рішення у справі №400/5453/21 Фінансово-економічним управлінням СБ України нарахована ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року 7 496, 51 грн та перерахована на картковий рахунок позивача 03.08.2022 року у сумі 7384, 06 грн (із яких утримано податки та збори).
Суд зауважує, що розрахунок індексації з врахуванням базового місяця - січня 2008 не було предметом розгляду у справі № 400/5453/21.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що рішення суду у справі № 400/5453/21 виконано СБУ, а тому головний державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року по справі № 400/2138/24, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький