ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 квітня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/16187/23
Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/235/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
    
учасники справи:
заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах 
держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації 
(Чернігівської обласної військової адміністрації) 
відповідач: ОСОБА_1 
треті особи: Департамент культури і туризму, національностей та 
релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівська 
міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 13 листопада 2023 року, місце постановлення ухвали - м.Чернігів, у справі за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, - третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму, національностей  та  релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, - треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 

                           В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, в якому просив: усунути перешкоди власнику - державі в особі Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації, у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 7410100000:02:009:5018 площею 0,1813 га, 7410100000:02:009:5019 площею 0,1811 га, 7410100000:02:009:5020 площею 0,1814 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути вказані земельні ділянки державі в особі Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірних земельних ділянок. 

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року позовну заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, було повернуто. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що як при поданні позову до суду, так і в уточненій позовній заяві прокурором не наведено належне обґрунтування для звернення до суду в інтересах держави саме в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації), і що саме цей орган є компетентним у спірних правовідносинах та не виконує покладених на нього законом функцій. За даних обставин, суд першої інстанції вказав, що відсутні правові підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) у даній цивільній справі. Із посиланням на приписи п.4 ч.4 статті 185 ЦПК України, яким визначено, що заява повертається у випадку, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, підлягає поверненню.

В апеляційній скарзі заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 13.11.2023 року, і направити справу для продовження розгляду до Деснянського районного суду м.Чернігова. Доводи апеляційної скарги заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури вказують, що ухвала суду першої інстанції від 13.11.2023 року постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зазначають, що на даний час органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України, є Чернігівська обласна державна (військова) адміністрація. Аналогічна правова позиція щодо пред`явлення позову прокурором в інтересах держави в особі обласної державної адміністрації викладена у постанові Верховного Суду у справі №557/303/21,     відповідно    до   якої   саме   обласні   державні адміністрації  наділені     повноваженнями     щодо     розпорядження землями історико-культурного призначення. З огляду на те, що спірні земельні ділянки перебувають у межах міста обласного значення та належать до земель історико-культурного призначення, повноваженнями на розпорядження ділянками, а також і на захист інтересів держави наділена Чернігівська обласна державна (військова) адміністрація. Апелянт стверджує, що Чернігівська окружна прокуратура, встановивши явні порушення вимог земельного законодавства та інтересів держави, була зобов`язана перевірити причини невжиття заходів реагування органом, уповноваженим на захист інтересів держави, та за відсутності відповідної реакції, самостійно вжити достатніх заходів для поновлення інтересів держави, в тому числі, шляхом звернення до суду з позовом, в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 56 ЦПК України. За доводами апелянта, факт незвернення суб`єкта владних повноважень до суду із позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно, мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, відтак, у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом. При цьому, прокурору не потрібно доводити протиправний характер бездіяльності компетентного органу та її причини, а достатньо лише дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме, звернутися до компетентного органу із повідомленням про виявлене порушення інтересів держави, тобто, фактично надати йому можливість відреагувати на це порушення шляхом призначення перевірки виявлених прокурором порушень, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме, подання позову, або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Чернігівська окружна прокуратура 28.09.2023 року зверталася із відповідним листом до Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації з приводу спірних земельних ділянок, на який отримала відповідь, з якої вбачається факт незвернення вказаного суб`єкта із позовом про зобов`язання повернути земельні ділянки історико-культурного призначення, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.   

Згідно приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року у справі за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, - третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму, національностей  та  релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, - треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, учасники даного спору належним чином повідомлялися про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у листопаді 2023 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, в якому просив: усунути перешкоди власнику - державі в особі Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації, у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 7410100000:02:009:5018 площею 0,1813 га, 7410100000:02:009:5019 площею 0,1811 га, 7410100000:02:009:5020 площею 0,1814 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути вказані земельні ділянки державі в особі Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірних земельних ділянок.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.11.2023 року позовну заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, було залишено без руху. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції послався на те, що прокурором не наведено належне обґрунтування для звернення до суду саме в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації), адже як зазначено в листі Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації №01-01-32/18293 від 23.10.2023 року, вона не наділена повноваженнями щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, у тому числі, за правомірністю вибуття земель із державної до комунальної власності, та встановлення відповідних фактів. За даних обставин, судом першої інстанції було зазначено, що прокурору необхідно уточнити, який саме орган, уповноважений державою, повинен здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та неналежним чином здійснює захист інтересів держави, чи про відсутність такого компетентного органу, який має повноваження у спірних правовідносинах.

13.11.2023 року, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій не зазначено підстав для звернення до суду в інтересах держави саме в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації), і що саме цей орган є повноважним у спірних правовідносинах та належним чином не виконує свої функції.

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року позовну заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, було повернуто.

Доводи апеляційної скарги заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури щодо того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 13.11.2023 року постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції., не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 13.11.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. 

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року, повертаючи позовну заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, суд першої інстанції зазначив, що як при поданні позову до суду, так і в уточненій позовній заяві прокурором не наведено належне обґрунтування для звернення до суду в інтересах держави саме в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації), і що саме цей орган є компетентним у спірних правовідносинах та не виконує покладених на нього законом функцій. За даних обставин, суд першої інстанції вказав, що відсутні правові підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) у даній цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що на даний час органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України, є Чернігівська обласна державна (військова) адміністрація. Аналогічна правова позиція щодо пред`явлення позову прокурором в інтересах держави в особі обласної державної адміністрації викладена у постанові Верховного Суду у справі №557/303/21, відповідно до якої саме обласні державні адміністрації наділені повноваженнями щодо розпорядження землями історико-культурного призначення. З огляду на те, що спірні земельні ділянки перебувають у межах міста обласного значення та належать до земель історико-культурного призначення, повноваженнями на розпорядження ділянками, а також і на захист інтересів держави наділена Чернігівська обласна державна (військова) адміністрація. Апелянт стверджує, що Чернігівська окружна прокуратура, встановивши явні порушення вимог земельного законодавства та інтересів держави, була зобов`язана перевірити причини невжиття заходів реагування органом, уповноваженим на захист інтересів держави, та за відсутності відповідної реакції, самостійно вжити достатніх заходів для поновлення інтересів держави, в тому числі, шляхом звернення до суду з позовом, в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 56 ЦПК України. За доводами апелянта, факт незвернення суб`єкта владних повноважень до суду із позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно, мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, відтак, у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом. При цьому, прокурору не потрібно доводити протиправний характер бездіяльності компетентного органу та її причини, а достатньо лише дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме, звернутися до компетентного органу із повідомленням про виявлене порушення інтересів держави, тобто, фактично надати йому можливість відреагувати на це порушення шляхом призначення перевірки виявлених прокурором порушень, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме, подання позову, або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Чернігівська окружна прокуратура 28.09.2023 року зверталася із відповідним листом до Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації з приводу спірних земельних ділянок, на який отримала відповідь, з якої вбачається факт незвернення вказаного суб`єкта із позовом про зобов`язання повернути земельні ділянки історико-культурного призначення, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.   

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 13.11.2023 року, виходячи із наступного.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Частинами 3,4 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас, вказаною нормою гарантовано захист права на мирне володіння майном тільки тій особі, яка законним шляхом набула його у власність, у зв`язку з чим для оцінки додержання справедливого балансу в питаннях позбавлення особи майна мають значення обставини, за яких майно було набуто у власність.
Тобто, виправданість втручання у право власності особи напряму корелюється із законністю набуття нею майна, поведінкою під час його придбання та наявності суспільного інтересу, з метою задоволення якого здійснюється втручання держави.
При цьому, Європейський Суд з прав людини також дотримується позиції, що у демократичному суспільстві право на справедливий суд є основою правової держави, а гарантіями справедливого судочинства є доступ до суду (справи Delcourtv.Belgium, Belletv.France). Ураховуючи вказаний принцип, суди не повинні обмежувати право держави на доступ до суду.
У рішеннях Європейський Суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справах Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23.09.1982 року, Новоселецький проти України від 11.03.2003 року, Федоренко проти України від 01.06.2006 року).
Також Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах Хендісайд проти Сполученого Королівства від 07.12.1976 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.01.1986 року).
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі Трегубенко проти України від 02.11.2004 року категорично ствердив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес.

Правовідносини, пов`язані з вибуттям із державної чи комунальної власності майна, становлять суспільний, публічний інтерес.
Випадки протиправного відчуження земель історико-культурного призначення з державної власності порушують інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України права вільно розпоряджатися таким майном через уповноважений орган виконавчої влади, і є підставою для застосування органами прокуратури заходів цивільно-правого характеру.

У постанові від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі, як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Згідно з пунктом 4 Положення про Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 01.12.2022 року №443, основним завданням Департаменту є забезпечення реалізації державної політики у сфері культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин на території Чернігівської області. 
Департамент, відповідно до визначених галузевих повноважень здійснює  контроль  за  виконанням  законів  України  "Про  охорону культурної спадщини", "Про охорону археологічної спадщини", інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини в частині пам`яток археології, історії та монументального мистецтва (підпункт 66 пункту 5 Положення про Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 01.12.2022 року №443).
Відповідно до підпунктів: 67, 70, 71, 74, 75, 76, 78, 81, 82, 83, 84, пункту 5 вказаного Положення, Департамент забезпечує охорону об`єктів культурної спадщини, захист історико-культурного середовища, організацію роботи з обліку, охорони, дослідження, використання та популяризації культурної спадщини в частині пам`яток археології, історії та монументального мистецтва; здійснює контроль за укладенням охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини; організовує та координує роботи з визначення меж територій пам`яток місцевого значення та затвердження їх зон охорони; проводить обстеження об`єктів культурної спадщини щодо дотримання вимог їх охорони та використання; складає матеріали реагування з приводу виявлених порушень, скеровує їх до правоохоронних органів, органів державного контролю у сфері будівництва та земельних ресурсів; інформує центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на території області; призначає відповідні охоронні заходи на пам`ятках місцевого значення та їхніх територіях у разі виникнення загрози їхнього руйнування або пошкодження внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; готує пропозиції для подання центральному органу виконавчої влади в сфері охорони культурної спадщини про занесення (вилучення) об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення відповідних змін до нього; про занесення відповідних територій до Списку історичних населених місць України та Списку охоронюваних археологічних територій України; погоджує в межах повноважень відповідні програми та проекти містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на території області реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони; погоджує в межах повноважень містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; погоджує проекти (технічну документацію) із землеустрою відведення земельних ділянок; погоджує відчуження або передачу пам`яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування чи управління тощо.
Згідно з пунктом 15 вказаного Положення, Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державної казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та власні бланки.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи доводи позовної заяви про те, що листом №01-01-32/18293 від 23.10.2023 року Чернігівська обласна державна (військова) адміністрація у відповідь на лист Чернігівської окружної прокуратури від 28.09.2023 року повідомила, що вона не наділена повноваженнями щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, у тому числі, за правомірністю вибуття земель із державної до комунальної власності, та встановлення відповідних фактів, необхідно зазначити, що Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, є юридичною особою, органом, одним із основних завдань якого є забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини.  

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2024 року  у справі №927/1206/21, провадження №12-31гс23, за позовом керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Плисківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю ''Івангородське'' про визнання незаконним і скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, визнання недійсними договорів оренди. Як зазначено у даній постанові Великої Палати Верховного Суду: ''… 79. Отже, Департамент є юридичною особою, одним із основних завдань якого є забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини. 80. Департамент, зокрема, має повноваження щодо контролю за дотриманням законодавства про охорону культурної    спадщини,    забезпечення     охорони     об`єктів     культурної спадщини  та  захисту історико-культурного середовища; щодо складання матеріалів реагування з приводу виявлених порушень щодо дотримання вимог охорони та використання об`єктів культурної спадщини, скеровування таких матеріалів до правоохоронних органів; щодо призначення охоронних заходів на пам`ятках та їхніх територіях тощо. Тобто департамент має широке коло повноважень, які можуть бути вжиті, зокрема, з метою захисту пам`яток археології. 81. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги про те, що прокурор неправильно зазначив позивача в справі (орган, уповноважений на захист інтересів держави в спірних правовідносинах). Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про дотримання прокурором приписів статті 23 Закону України ''Про прокуратуру'' та, відповідно, порядку звернення до суду з цим позовом.''

Оскільки Чернігівська обласна державна адміністрація (Чернігівська обласна військова адміністрація) не є компетентним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, тому відсутні правові підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах саме в її особі. 

Відповідно до п.4 ч.4 статті 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна заява заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, підлягає поверненню, на підставі приписів п.4 ч.4 статті 185 ЦПК України, і доводи апеляційної скарги обґрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.11.2023 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                              
                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 02.04.2024 року.

Головуючий:                                          Судді: