ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 червня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/3845/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників справи:
від ПП “Агро-дар Інвест” – адвокат Троян Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Аспект 2015”
на рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2024 (повний текст складено та підписано 11.03.2024, суддя Петренко Н.Д.)
по справі №916/3845/23
за позовом Приватного підприємства “Агро-дар Інвест”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Аспект 2015”
про стягнення 351 921,1 грн

ВСТАНОВИВ
Приватне підприємство “Агро-дар Інвест” (далі – ПП “Агро-дар Інвест”) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Аспект 2015” (далі – ТОВ “Аспект 2015”) про стягнення заборгованості у розмірі 380 921,10 грн.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу в частині повної та своєчасної оплати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.03.2024 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 272 240,10 грн, з яких: 243 777,27 грн – основний борг; 8 853,41 грн – пеня; 6 025,81 грн – 3 % річних; 13 583,61 грн – інфляційні втрати, в іншій частині позову відмовлено.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставив товар, який відповідач отримав, але оплатив лише частково.
При цьому судом першої інстанції відхилено посилання відповідача на те, що у нього не виникло зобов`язання зі сплати 14 % вартості двох партій товару з огляду на неналежну реєстрацію позивачем податкових накладних, оскільки позивач на виконання умов договору здійснив реєстрацію в ЄДРПН податкових накладних.
Не погодившись із вказаним рішенням, до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково та стягнення заборгованості у розмірі 82  151,19 грн.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнято з порушенням норм матеріального права, виходячи із наступного.
Так, за твердженням апелянта, відповідач частково визнає вимоги позивача, наявність заборгованості в розмірі 82 151,19 грн. Наявність решти заборгованості не визнає, мотивуючи це не виникненням у позивача права вимоги на 14% вартості партії товару, на яку належним чином не зареєстровані податкові накладні.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкрито апеляційне провадження по цій справі та призначено її до розгляду на 12.06.2024.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що ним були зареєстровані податкові накладні відповідно до рішень органу ДПС, а тому відсутні підстави для застосування абз. 3 п. 5.2 Договору в частині встановлення вартості поставки товару за ціною, вказаною в п. 2 Додаткової угоди до цього договору у графі таблиці «Ціна за 1 т, без ПДВ, грн».
До того ж, як стверджує позивач, зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські. Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.
Під час судового засідання від 12.06.2024 представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 14.01.2022 між ПП “Агро-дар Інвест” (постачальник) та ТОВ “Аспект 2015” (покупець) укладено договір купівлі-продажу №22-14011, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар у строк та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).
За умовами п. 3.1. договору передача товару здійснюється в асортименті та кількості, узгодженій сторонами у Додатковій угоді, на умовах згідно даного договору.
Строк поставки товару – згідно Додаткової угоди до договору (п. 3.2 договору).
Перехід права власності та ризиків на товар відбувається в момент передачі товару в розпорядження покупця та підписання представниками сторін видаткових накладних на товар (п. 3.5 договору).
Згідно з п. 3.7 договору постачальник зобов`язується при поставці товару забезпечити: 
3.7.1 надання покупцю: 
- оригінал рахунку;
- оригінал видаткової накладної.
3.7.2 реєстрацію в ЄДРПН податкову накладну та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у відповідності до вимог податкового законодавства, в тому числі при складанні податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних вартісних показників до податкової накладної обов`язково вказує не менше перших 4 цифр коду УКТ ЗЄД у відповідності з п. 2 Додаткової угоди до цього договору.
За умовами п. 3.10. договору дата переходу права власності на товар – дата видаткової накладної.
Загальна ціна договору визначається в гривні, складається з суми вартості поставленого товару у відповідності до всіх Додаткових угодах (Додатків) до цього договору, підписаних особа сторонами (п. 4.1 договору).
Відповідно до 5.1 договору, покупець сплачує 86 % від вартості кожної окремої поставленої партії товару на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, протягом 3х банківських днів з дати надання: 
- рахунку на оплату кожної окремої поставленої партії товару із зазначенням точної кількості та ціни товару без ПДВ, суми ПДВ, усього до сплати; 
- копій документів, зазначених в п. 3.7.1 цього договору.
Остаточний платіж в розмірі різниці мж повною вартістю поставленого товару  та сумою, сплаченою відповідно до п. 5.1 цього договору, протягом 5 банківських днів з моменту реєстрації відповідної податкової накладної, складеної належним чином та зареєстрованої в ЄДРПН без порушення встановлених законодавством термінів. У разі відсутності реєстрації в ЄДРПН податкової накладної та/або розрахунків коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної та/або оформлення їх з порушенням чинного законодавства, покупець має право затримати оплату товару до дати такої реєстрації та/або виправлення помилок. Така реєстрація та/або виправлення помилок повинна бути здійснена постачальником в строк не більше 365 календарних днів з дати поставки товару.
Сторони дійшли згоди, що в разі, якщо протягом 365 календарних днів з дати поставки товару, постачальник не зареєстрував в ЄДРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної (відсутні в ЄДРПН), та/або не виправив помилки в податковій накладній, що були складені з порушенням чинного законодавства, - такі поставки товару вважаються здійсненими за ціною, вказаною в п. 2 Додаткової угоди до цього договору у графі таблиці “Ціна за 1 т, без ПДВ, грн”, а загальна вартість товару за цим договором дорівнює суми, яка зазначена в п. 2 Додаткової угоди до цього договору в графі таблиці “Вартість товару без ПДВ, грн”. При цьому податок на додану вартість або інші бюджетні платежі, сплачені або які підлягають сплаті постачальником за результатами здійснених поставок, покупцем постачальнику не відшкодовуються (п. 5.2 договору).
Приймання-передача товару проводиться уповноваженими представниками сторін. Приймання товару по кількості проводиться згідно товаросупровідних документів, по якості - згідно документів, що посвідчують якість товару (п. 6.1 договору).
У випадку порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочки (п. 7.1 договору). 
Договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 10.1 договору).
14.01.2022 між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу № 22-14011 від 14.01.2022, якою сторони погодили: найменування товару – кукурудза врожаю 2021; кількість товару, т. +/- 10% - 400,00; ціна за 1 т. без ПДВ, грн – 6754,00 грн; вартість: без ПДВ – 2  701 600,00 грн; сума ПДВ – 378 224,00 грн; загальна вартість товару з ПДВ, грн – 3  079 824,00 грн. Строк поставки товару – 28.01.2022 включно. 
На виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується наявними у матеріалах справи товарними накладним № 3 від 16.01.2022 на товар у кількості 116,32 т. на суму 895 612,82 грн з ПДВ, № 4 від 20.01.2022 на товар у кількості 202,440 т. на суму 1 558 698,93 грн з ПДВ; № 5 від 22.01.2022 на товар у кількості 55,5 т. на суму 427 325,58 грн з ПДВ; № 6 від 24.01.2022 на товар у кількості 27,96 т. на суму 215 279,70 грн з ПДВ.
Вказані товарні накладні підписані сторонами без зауважень та застережень. 
У зв`язку із здійсненням поставки товару позивачем виставлені рахунки на оплату, а саме: 
- рахунок № 2 від 14.01.2022 на суму 769  956,00 грн; 
- рахунок № 3 від 17.01.2022 на суму 2  309 868,00 грн.
З дослідженої  судом виписки з банківського рахунку за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 вбачається часткова сплата відповідачем заборгованості, а саме:
- 14.01.2022 на суму 662 162,16 грн з призначенням платежу “оплата с/г продукції згідно рахунку № 2 від 14.01.2022 у т.ч. ПДВ”;
- 18.01.2022 на суму 1  154 934,00 грн з призначенням платежу “оплата с/г продукції згідно рахунку № 3 від 17.01.2022 у т.ч. ПДВ”;
- 19.01.2022 на суму 831 552,48 грн з призначенням платежу “оплата с/г продукції згідно рахунку № 3 від 17.01.2022 у т.ч. ПДВ”.
Також відповідачем було надано платіжні доручення на підтвердження часткової оплати поставленого товару, а саме: 
- № 412313 від 31.08.2023 на суму 8 000,00 грн з призначенням платежу: “оплата за с/г продукцію згідно договору купівлі-продажу № 22-14011 від 14.01.2022”;
- № 412322 від 05.09.2023 на суму 6 000,00 грн з  призначенням платежу: “оплата за с/г продукцію згідно договору купівлі-продажу № 22-14011 від 14.01.2022”;
- №412346 від 19.09.2023 на суму 15 000,00 грн з призначенням платежу: “оплата за с/г продукцію згідно договору купівлі-продажу № 22-14011 від 14.01.2022”.
Позивачем також надано податкові накладні на загальну суму 3  097 379,00 грн.
З огляду на лише часткову оплату поставленого товару, 22.03.2023 позивач направив відповідачу претензію вих. № 1 з вимогою сплатити заборгованість за договором.
Невиконання відповідачем вимоги щодо сплати існуючої заборгованості за договором стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.
Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).
Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Згідно з ст. ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
У відповідності до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом ст.ст. 662, 663  ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно з ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
У відповідності до приписів ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
За приписами ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. 
Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.
Як вже було вказано вище, та не заперечується відповідачем, на виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу позивач поставив, а відповідач отримав відповідний товар на загальну суму 3  096  917,03 грн, який відповідачем оплачено частково, заборгованість у розмірі 243 777,27 грн залишилась не сплаченою.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідачем визнається заборгованість у розмірі 82 151,19 грн, решту заборгованості відповідач не визнає, оскільки вважає, що у позивача не виникло право вимоги на 14% вартості партії товару, на яку належним чином не зареєстровані податкові накладні.
Однак, колегія суддів відхиляє такі твердження відповідача, з огляду на таке. 
Дійсно, за умова укладеного між сторонами договору, а саме п. 5.2. обов`язок щодо здійснення остаточного платежу за поставлений товар виникає у відповідача з моменту реєстрації відповідної податкової накладної, складеної належним чином та зареєстрованої в ЄДРПН без порушення встановлених законодавством термінів.
Така реєстрація та/або виправлення помилок повинна бути здійснена постачальником в строк не більше 365 календарних днів з дати поставки товару.
Й лише в разі, якщо протягом 365 календарних днів з дати поставки товару, постачальник не зареєстрував в ЄДРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної (відсутні в ЄДРПН), та/або не виправив помилки в податковій накладній, що були складені з порушенням чинного законодавства, - такі поставки товару вважаються здійсненими за ціною, вказаною в п. 2 Додаткової угоди до цього договору у графі таблиці “Ціна за 1 т, без ПДВ, грн”, а загальна вартість товару за цим договором дорівнює суми, яка зазначена в п. 2 Додаткової угоди до цього договору в графі таблиці “Вартість товару без ПДВ, грн”. 
З огляду на наведені положення договору, право покупця (відповідача) на здійснення оплати за поставлений товару без урахування ПДВ виникає лише у випадку, якщо постачальник (позивач) не зареєстрував в ЄДРПН податкову накладну протягом 365 календарних днів з дати поставки товару.
Так позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні на загальну суму 3   097 379,00 грн з ПДВ, а саме:
- № 8 від 24.01.2022 на суму 188 841,84 грн, ПДВ – 26 437,8576 грн; 
- № 5 від 19.01.2022 на суму 729 432,00 грн, ПДВ – 102 120,48 грн; 
- № 4 від 18.01.2022 на суму 1  013 100,00 грн, ПДВ – 141 834,00 грн; 
- № 3 від 16.01.2022 на суму 204 781,28 грн, ПДВ – 28 669,3792 грн; 
- № 2 від 14.01.2022 на суму 580 844,00 грн, ПДВ – 81 318,16 грн.
Реєстрація податкових накладних відбулася відповідно до рішень органу ДПС: №8133425/39970380 від 23.01.2023; №8133426/39970380 від 23.01.2023; №8133427/39970380 від 23.01.2023; №8133428/39970380 від 23.01.2023; №8133429/39970380 від 23.01.2023.
Таким чином судом встановлено, що позивач на виконання вимог п. 5.2 договору здійснив реєстрацію в ЄДРПН податкових накладних, у зв`язку із чим відсутні підстави для застосування абз. 3 п. 5.2 договору в частині встановлення вартості поставки товару за ціною, вказаною в п. 2 Додаткової угоди до цього договору, тобто без врахування включених до неї сум ПДВ.
Відтак, доводи апелянта про несвоєчасну реєстрацію податкових накладних є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог приватного підприємства “Агро-дар Інвест”  в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за договором купівлі-продажу у розмірі 243 777,27 грн, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині.
Не вбачає колегія суддів й підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки перевіривши здійснені судом першої інстанції розрахунки суд апеляційної інстанції встановив, що їх здійснено вірно та арифметично правильно, з урахуванням загальної суми боргу, періодів прострочення та ставок штрафних санкцій.
До того ж, доводи за апеляційною скаргою не містять заперечень апелянта в цій частині.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2024 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2024 у справі №916/3845/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 17.06.2024.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Богатир К.В.  

Суддя                                                                                   Філінюк І.Г.