КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                         Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/8766/2024             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                    Справа № 755/13506/23

06 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюка А.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2023 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до  ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 17 травня 2018 року.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості.
Зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07 липня 2023 року має заборгованість- 234 674,99 грн. з яких: 205 466,91 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 29 208,08 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
З огляду на вище викладене просив суд, стягнути  ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором у розмірі 234 674,99 грн..
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколаєнко Олена Миколаївна подала апеляційні скарги, в якіх просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційні скарги обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що згідно заяви від 17.05.2018 року, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 21.08.2021 року в якій відповідач особистим підписом погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис на вказаних заявах.
Зазначає, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов?язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. В подальшому карта була перевипущена та відповідач отримав нові карти з подовженим строком дії.
Вказує на те, що з виписки чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги та ін. Крім цього, відповідач частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.
Зазначає, що на підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, відповідачем до суду було надано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04.10.2021 року, яка підписана особисто відповідачем. Згідно довідки про видані кредитні картки кредитна картка відповідача була перевипущена 21.08.2021 року та видано нову кредитну картку НОМЕР_1 строком дії 05/24 Картка «MasterCard World Black Edition».
На думку апелянта позивачем були надані суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Надана виписка до карткових рахунках та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Контррозрахунок відповідачем не надано. Доказів належного виконання зобов?язань по сплаті кредиту також відсутні.
3 огляду на зазначене вище, вважає, що докази надані позивачем, на підтвердження свого права з стягнення заборгованості за тілом кредиту, у повній мірі відповідають вимогам ст. 76-80 ЦПК України.
Відзиву на апеляційну скаргу  відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 травня 2018 року ОСОБА_1   підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 17 травня 2018 року, станом на 07 липня 2023 року має заборгованість- 234 674,99 грн. з яких: 205 466,91 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 29 208,08 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до довідки АТ  КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 23 травня 2018 року було видано кредитну карту № НОМЕР_2 , строк дії до 05/21 та 21 серпня 2021 року було видано кредитну карту № НОМЕР_1 , строк дії до 05/24.
Відповідно до довідки АТ  КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1   11 червня 2020 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн., 04 січня 2023 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. 
Відмовляючи у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості суд першої інстанції посилався на те, що надані позивачем документи без перекладу на державну мову, позбавили суд можливості дослідити їх зміст під час судового розгляду справи по суті, оскільки мовою судочинства є українська, відтак пересвідчитися у належності такого доказу до правової природи позову. 
Також суд першої інстанції посилався на те, що підписання позичальником паспорта споживача не може свідчити про конкретні умови кредитування на які погодився відповідач, а вказує на те, що передбачену законом інформацію споживач від банку отримав, однак який саме тип кредитного продукту фактично обрав позичальник при підписанні Анкети-заяви у даному випадку паспорт споживача не зазначає, ураховуючи, що він містить дані, що застосовуються до типів кредитного продукту, картки: Універсальна.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове  рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей  205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
На підтвердження позовних вимог, позивачем до суду першої інстанції було надано копію анкети заяви від 17 травня 2018 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Довідку АТ  КБ «ПриватБанк» відповідно до якої ОСОБА_1 23 травня 2018 року було видано кредитну карту № НОМЕР_2 , строк дії до 05/21 та 21 серпня 2021 року було видано кредитну карту № НОМЕР_1 , строк дії до 05/24.
Також довідку АТ  КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1   відповідно до якої 11 червня 2020 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн., 04 січня 2023 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. 
Окрім того, позивачем було надано виписку за договором б/н за період з 23 травня 2018 року по 10 липня 2023 року з якої вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 205 466,91 грн. підлягають задоволенню. 
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» також просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
На підтвердження позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками до суду першої інстанції було надано копію анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17 травня 2018 року, проте зазначена заява не містить погодженої сторонами процентної ставки, а тому в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони погодили у письмовій формі розмір процентної ставки, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у сумі 29 208,08 грн.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що  апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а  рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового  рішення про часткове задоволення позову та стягнення  з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  заборгованість за тілом кредиту  у сумі 205 466,91 грн. та про відмову у  задоволенні решти позовних вимог.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
При подачі позовної заяви  позивачем  було сплачено  судовий збір  у розмірі            3 520,12 грн.
Після перегляду справи в суді апеляційної інстанції позов було задоволено частково (87,55%)
При подачі  апеляційних скарг  відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 10 560,36 грн.
За результатами апеляційного перегляду справи   апеляційні скарги  було задоволено частково (87,55 %), рішення  суду було скасовано та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення   позовних вимог, а тому з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню  судові витрати по  сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 081,86 грн., та судові витрати по  сплаті судового збору за подання апеляційних скарг в розмірі 9 245,59 грн.
Керуючись ст.ст.526, 549, 611, 626, 628, 634, 638,1048,1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
                                                     о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни  задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитом  у розмірі 205 466,91 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з   ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі                    3 081,86 грн.
Стягнути з   ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570)  витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг у розмірі 9 245,59 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                              Судді: