УХВАЛА

05 червня 2024 року 
м. Київ
справа №620/15253/23
адміністративне провадження № К/990/19736/24  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Прокопенка О. Б.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової Ірини Дмитрівни на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення розрахунку, нарахування та виплати позивачу індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року з ухвалення рішення із розрахунку 4080,90 грн щомісячно, у відповідності до п. 104-109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та ухвалі від 30 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- зобов`язати відповідача провести розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по день ухвалення рішення суду із розрахунку 4080,90 грн щомісячно, у відповідності до п.104-109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та ухвалі від 30 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у тому числі шляхом встановлення розміру підвищення доходу позивача в березні 2018 року (без урахування складових разового характеру) як різниці між сумою грошового забезпечення, виплаченого за березень 2018 року та сумою грошового забезпечення, виплаченого за лютий 2018 року на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено карткою особового рахунку позивача за 2018 рік.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року,  позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населеній» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. В решті позову відмовлено.
17 травня 2024 року засобами поштового зв`язку представник позивача надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі. 
Предметом спору у цій справі є правильність обчислення індексації грошового забезпечення. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Чернігівським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послалася на підпункт «а» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Представник позивача зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову та в задоволенні апеляційної скарги, порушили норми процесуального права, оскільки не дослідили зібрані у справі докази, чим унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, відтак відмовили позивачу щодо зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити індексацію-різницю в конкретних, розрахованих сумах.
Скаржник вказує, що розгляд справи та апеляційний її перегляд завершились відповідно 27 грудня 2023 року та 24 квітня 2024 року, і на той час вже існували висновки, сформовані Верховним Судом з приводу питання застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при проведенні індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.
Перевіри викладені доводи, колегія суддів зазначає, що скаржник за змістом викладення касаційної скарги обґрунтовує підставу касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, позаяк доводи адвоката ґрунтуються на неврахуванням судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 у подібних правовідносинах. Водночас колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання і такі обставини необхідності  формування висновку щодо застосування норми права належно обґрунтовані у касаційній скарзі з викладенням підходу до застосування такої норми права, яка не застосовувалася раніше Верховним Судом у подібних правовідносинах. 
Суд зазначає, що заявник касаційної скарги не обґрунтовала в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічним предметом спору та аналогічними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначеної заявником виняткової обставини, передбаченої пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.   Відмовити у відкритті касаційного провадження   за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богданової Ірини Дмитрівни на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко О.Б. Прокопенко   О.В. Кашпур