16.05.24
33/812/258/24
Провадження № 33/812/258/23                                        Категорія: ч. 1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                        Паньков Д. А.
Доповідачка апеляційного суду                                         ОСОБА_1 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
16 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
у складі: головуючої – судді                 Ямкової О. О.
за участю: секретаря         Голощапової А. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисниці Вялової І. М. на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2024 року, якою 
    ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Молдови, що має посвідку на тимчасове постійне проживання на території України та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 7 лютого 2024 року о 19 годині 08 хвилині водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Conect», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Київській с. Бандурка Первомайського району Миколаївської області та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яка подавалася за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, і гучномовця, чим порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9б Правил дорожнього руху України.
Одночасно 7 лютого 2024 року о 19 годині 08 хвилині в с. Бандурка Первомайського району Миколаївської області водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Ford Conect», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, що зафіксовано за допомогою відеозапису технічними засобами та у присутності свідка.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 1 статті 122?, частиною 1 статті 130 КУпАП з призначенням стягнення із застосуванням статті 36 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_2 – адвокатка Вялова І. М. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень. 
Апелянтка вважає, що постанова є необґрунтованою та винесена на підставі помилкових висновків судді, які не відповідають обставинам справи. 
У змісті скарги наводить повний зміст нормативних актів, пов`язаних з керуванням особою транспортним засобом, виявленням порушень ПДР України, збору доказів, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність події та складу адміністративних порушень, зокрема, стосовно вимоги поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, яка пред`являється ними водію, її фіксації та порядку проходження такого огляду.
Судом безпідставно відхилені аргументи сторони захисту щодо нерозуміння ОСОБА_2 української мови та бажання отримати правову допомогу. 
Зазначається про те, що при ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , хоча і не заперечував своєї відмови від проходження огляду, але така вимога поліцейських та відмова водія за допомогою відеозапису окремо не зафіксована, що є істотним порушенням процедури огляду водія за частиною 3 статті 266 КУпАП, наслідком чого є недійсність такого огляду у відповідності до частини 5 статті 266 КУпАП. Крім того на підтвердження відмови водія від проходження огляду у матеріалах справи відсутнє направлення водія до медичного закладу для його проходження.
Тому за відсутністю інших належних та допустимих доказів сам протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Справа в суді апеляційної інстанції розглянута за відсутності захисниці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які повідомлені про дату та час слухання справи належним чином у відповідності до статті 294 КУпАП. Захисницею Вяловою І. М. надані письмові пояснення у справі без повідомлення поважності причин неявки до апеляційної інстанції. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи адвокатки Вялової І. М., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. 
Так, за матеріалами справи ОСОБА_2 вменяється порушення пунктів 2.4, 2.5, 8.9б ПДР України, з огляду на які, він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, і не зупинився на вимогу поліцейських. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_2 відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду у відповідності до статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015 за №1395 (далі – Інструкція №1395), а також у присутності свідка.
Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, обставини якого підтвердив своїм підписом свідок ОСОБА_4 , відеозапис, у якому зафіксовано невиконання вимоги поліцейського, яка подавалася за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, і гучномовця та відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянтки щодо неналежності та допустимості доказів у справі не відповідають положенням статті 251 КУпАП, за змістом яких орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, досліджує усі наявні у справі докази, за допомогою яких встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчинені. 
Тому суд, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, в обґрунтування своїх висновків правильно послався на дані протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №582438 і ААД №582505 від 7 лютого 2024 року, а також на інші докази, які ним були досліджені належним чином, та перевірені у суді апеляційної інстанції.
Протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця і суті адміністративних правопорушень повністю узгоджуються з даними, які містяться у безперервному відеозаписі здійсненому працівником поліції, який збережений у декількох відеофайлах.
За такого посилання на епізодичність зйомки не є слушними, так як відеозапис починається з, та закінчується відповідно до початку та закінчення часу запису попереднього та наступного файлів, які збережено у вказаному форматі та є безперервним відеозаписом самої події.
Крім того окремий файл містить відеозапис, що здійснено за допомогою відеореєстратору, що встановлено у поліцейському автомобілі, та яким зафіксовано гонитву патрульного автомобіля з проблисковими маячками за автомобілем, під керуванням ОСОБА_2 , який після зупинки свого транспортного засобу, терміново покинув місце водія та намагався пішки збігти з місця події, але за своїм фізіологічним станом не зміг це зробити.
Тому дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 1 статті 122? ПДР України, як порушення ним пунктів 2.4 і 8.9б ПДР України.
В той же час подана апеляційна скарга захисниці, у якій остання наполягає на закритті провадження і за складеним протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122? ПДР України, не містить жодного доводу чи аргументу на противагу обставинам, які викладені у вказаному протоколі, та які підтверджені уповноваженими особами на його складання за допомогою відеозапису, де зафіксована подія вчинення ОСОБА_2 цього правопорушення. 
Так, відповідно до вимог пунктів 2.4 і 2.5 та 8.9б ПДР України визначено, що на вимогу поліцейських водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а за наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7, розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх 
справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі – Інструкція №1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та фіксацією події за допомогою технічного засобу відеозапису, а за його відсутністю у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку незгоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.
Натомість ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені відеозаписом події та обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.
Тому відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду не потребувала видачі йому направлення до медичного закладу для його проходження, оскільки водій не бажав проходити такий огляд у присутності поліцейського з відвідуванням медичного закладу. 
Відповідно до пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015 за №1395 ( Інструкція №1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних записів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У цій справі поліцейськими із застосуванням нагрудної камери здійснений відеозапис складення протоколу про правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння ОСОБА_2 та його дії щодо ухилення від проходження огляду у встановленому законом порядку (на місці зупинки та у медичному закладі) ( запис події о 20 годині 35 хвилині).
При тому у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона викладена у відповідності до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, якою визначається відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З огляду на це слід виснувати, що вищенаведені адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_2 у визначену у протоколах дату та час, та за досліджених у судах першої та апеляційної інстанції обставинах. 
За такого посилання адвокатки на відсутність фіксації відмови водія від проходження огляду суперечить, як положенням пункту 6 розділу Х Інструкції №1395, так і положенням статті 266 КУпАП, на якій ґрунтуються такі доводи, оскільки стаття 266 КУпАП визначає порядок та процедуру проходження огляду, а не відмову від його проходження, внаслідок чого саме огляд на стан сп`яніння, який пройшов водій не у відповідності до положень цієї норми може бути визнаним недійсним. Але положення частини 5 статті 266 КУпАП не застосовуються до відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, яка повинна бути зафіксована у відповідності до пункту 6 розділу Х вищенаведеної Інструкції. 
Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції правильно надав оцінку усім дослідженим доказам та прийшов до обґрунтованого висновку, що є достатньо доказів, які свідчать про те, що водій ОСОБА_2 не виконав законну вимогу поліцейських зупинити транспортний засіб, та мав ознаки алкогольного сп`яніння, але на місці зупинки транспортного засобу відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і це зафіксовано за допомогою відеозапису, внаслідок чого дії працівників поліції, який запропонували пройти такий огляд та зафіксували відмову водія від його проходження із складенням протоколу із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння та дій водія щодо ухилення від огляду відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 та пункту 6 розділу Х Інструкції №1395. 
Будь-яких обґрунтованих доводів, що вказані правопорушення водієм ОСОБА_2 не вчинялися, апелянткою у апеляційній скарзі не наведено.
Не є слушними доводи стосовно порушень прав водія при складенні відносно нього протоколів за відсутністю перекладача та адвоката. По-перше, право особи на надання правової допомоги визначається статтею 268 КУпАП та реалізується під час розгляду справи відповідно до глави 18 розділу IV КУпАП, як і право на користування послугами перекладача. Таке право ОСОБА_2 реалізовано під час розгляду його справи в судах. В той же час процедура та порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення врегульовано главою 19 розділу IV КУпАП і не вимагає від поліцейських надання водієві при складанні протоколу, як адвоката, так і перекладача російської мови. По-друге, водій ОСОБА_2 має посвідку на постійне проживання на території України з 2003 року, працює на підприємстві, що надає послуги державному інфраструктурному підприємству стратегічного значення, та у 2021 році отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами державного зразка України, яке за положеннями пунктів 1, 9, 21 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8.05.1993 №340, видається або обмінюється після складання особою, зокрема і іноземним громадянином, у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, які проводяться державною мовою України. І по-третє, поліцейський при ознайомленні ОСОБА_2 з протоколом про адміністративні правопорушення прочитав сам протокол та роз`яснив водієві права, як державною українською мовою, так і на прохання ОСОБА_2 російською мовою. 
Тому доводи апелянтки про порушення процесуальних прав водія, з огляду на положення КУпАП, не є слушними.
За наведеного ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.4, 2.5, 8.9б Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122?, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянтка.
Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення визначено у межах санкцій, встановлених за більш серйозне правопорушення з вчинених, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу захисниці Вялової І. М. залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122? і частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова