ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 квітня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 391/71/24
провадження № 22-ц/4809/656/24 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах:  
Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Чельник О. І., 
за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В., 
учасники справи:  
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, на ухвалу Крмпаніївського районного суду Кіровоградської області (суддя Ревякіна О. В.) від 09.02.2024,
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог
07.02.2024 ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, подала до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14.08.2005 по 16.03.2023 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-23).
У поданій заяві йдеться про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно проживали без реєстрації шлюбу з 14.08.2005 за адресою: АДРЕСА_1 , мали справжню повноцінну сім`ю та вели спільне господарство. За час спільного проживання, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , у них народилась донька ОСОБА_2 . У зв`язку з проходженням військової служби пов`язаної із захистом Батьківщини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М. В. Скліфосовського внаслідок отриманої травми під час переміщення з місця тимчасової дислокації в с. Дмитрівка Київської області до місця тимчасової дислокації в м. Добропілля Донецької області.
Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14.08.2005 по 16.03.2023 з військовослужбовцем  ОСОБА_3 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідне заявниці для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16, ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей».
2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2024 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 25-26).
Судове рішення обґрунтовано тим, що враховуючи правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, суд визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.
З урахуванням наведеного місцевий суд дійшов висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з мобілізованим до Збройних Сил України військовослужбовцем ОСОБА_3 , який загинув під час переміщення з місця тимчасової дислокації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, подала до суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2024, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції (а.с. 30-35).
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню через порушення норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, суд не врахував правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 та дійшов помилкового висновку, що оскільки вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, то відповідно за своїми предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
4.Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2024. 
У цій ухвалі суд роз`яснив заінтересованим особам: ОСОБА_2 , Міністерству оборони України право надати відзив на апеляційну скаргу та встановив для цього десятиденний строк, однак таким правом заінтересовані особи не скористалися.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
5.Рух справи в суді апеляційної інстанції
04.03.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2024.
25.03.2024 ухвалою Кропивницького апеляційного суду справу призначено до розгляду на 23.04.2024 на 12 год. 30 хв.
6. Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції
Заявниця ОСОБА_1 особисто у судове засідання не з`явилася, її представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та надав усні пояснення.
Заінтересована особа – ОСОБА_2 повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явилася.
Заінтересована особа – Міністерство оборони України повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але явку свого представника до суду апеляційної інстанції у призначений час не забезпечила.
7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:
07.02.2024 ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, подала до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14.08.2005 по 16.03.2023 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3-23).
Заявниця просила суд встановити цей факт з метою отримання нею одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16, п. ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей».
8.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, ч. 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону не відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.
9.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, місцевий суд виходив з того, що враховуючи правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, суд визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Під час постановлення оскаржуваної ухвали у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦК України, суд першої інстанції врахував висновки, викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з цим висновком суду з огляду на наступне.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).
Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно зі ст. 125 Основного Закону України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судова юрисдикція – це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного, а також компетенцію судів однієї ланки і виду судочинства за територіальністю.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 
1) наказного провадження; 
2) позовного провадження (загального або спрощеного); 
3) окремого провадження.
Окреме провадження в порядку цивільного судочинства призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності, чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 8 ст. 19 ЦПК України).
Окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України).
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Поряд з цим за приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.
У разі, коли законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення юридичних фактів, то відмова відповідного органу в установленні таких фактів оскарження до суду в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.
У цій справі заявниця звернулася до суду посилаючись на те, що встановлення вказаного нею юридичного факту потрібне для отримання нею гарантованої державою виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця членам сім`ї загиблих (померлих) осіб, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», бо згідно з ч. 4 ст. 16-1 цього Закону до членів сім`ї загиблих (померлих) належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Тож, факт, про встановлення якого просить заявник, належить встановлювати у судовому порядку в силу імперативного припису закону.
Вирішуючи у цій справі питання предметної юрисдикції суду, колегія суддів апеляційного суду враховує, що згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Так у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 за адміністративним позовом Особа 1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті військовослужбовців, зобов`язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу,  Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (на яку послався Компаніївський районний суд Кіровоградської області в оскаржуваній ухвалі від 09.02.2024 у справі № 391/71/24).
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі висновки:
«106.     При цьому між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
107.     Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
108.     Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України […]
117.     Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України».
У іншій постанові від 30.02.2019 у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Таким чином, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що вимоги ОСОБА_1 за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язані з публічно-правовими відносинами, а отже, не підлягають вирішенню у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Розгляд цієї справи про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки з померлим військовослужбовцем без шлюбу між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить здійснювати судом, який спеціалізуються на розгляді цивільних справ, за місцем проживання заявника в порядку цивільної юрисдикції. Таким судом є Компаніївський районний суд кіровоградської області.
10.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на викладене обґрунтованими є доводи апеляційної скарги заявниці про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виявилося у безпідставній відмові у відкритті провадження у справі та помилковість висновків щодо належності предметної юрисдикції даної справи адміністративному суду.
    Оскільки допущене судом першої інстанції порушення призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Загородній Ігор Володимирович, задовольнити.
Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2024 скасувати і направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст цієї постанови складено 29.04.2024.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник