ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/5754/21                Головуючий суддя І інстанції Карімов І. В.
Провадження № 22-ц/818/1432/24        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року                                                                                         м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Бурлака І.П., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Русанова Геннадія Вікторовича на  рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 січня 2024 року, по справі №636/5754/21, за заявою адвоката Русанова Геннадія Вікторовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ РАЦС по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківської області,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , про оголошення фізичною особи померлою ,
в с т а н о в и в:
23 грудня 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Русанова Геннадія Вікторовича звернулася до суду з заявою про оголошення її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джогар Кусарського району, Азербайджан, померлим. 
Заява обґрунтована тим, що 05.06.2015 року чоловік пішов з дому у справах і до цього часу не повернувся, у зв`язку із чим 30.06.2015 року вона (заявниця) звернулася до Чугуївського відділу поліції з заявою про його розшук, проте пошукові заходи результатів не дали, на запит стосовно результатів розшуку надано відповідь № 4543 від 10.11.2020 року.
З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 нею були направлені запити до Чугуївського ВРАЦ, Державну прикордонну службу України, однак цими органами відмовлено у наданні інформації у зв`язку з її конфіденційністю. 
Визнання даного факту їй необхідно задля створення умов щодо впевненості у майбутньому, влаштуванні свого особистого життя, вирішення інших побутових проблем. Основною правовою метою визнання чоловіка померлим є необхідність створення для неї умов повноцінного життя у подальшому. Також вказувала, що нею вже подавалася аналогічна заява до суду, однак ухвалою судді Чугуївського міського суду Оболєнської С.А. від 15.09.2021 року заява була повернута у зв`язку з не усуненням її недоліків.
      Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 січня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.
Представник ОСОБА_1 – адвокат русанов Г.В. посилаючись на порушення судом нор матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.
Скарга мотивована тим, що судом не враховано те, що оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якого невідоме.
Вказує, що суд помилково вважає, що заявницею мають бути надані докази про відсутність обставин та відомостей щодо відсутності відомостей про місцезнаходження її чоловіка як за міцем постійного проживання так і будь-яке.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд зазначив, що заявницею та її представником ні на час звернення із заявою до суду, ні під час судового розгляду справи не надано належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. 
При цьому вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_4 як на підставу для оголошення його померлим, заявниця та її представник не підтверджують свої доводи жодними належними доказами, які вказували б на здійснення заходів щодо розшуку ОСОБА_4 до звернення до суду із заявою та вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.
Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.
Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Статтею 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісті у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно з частиною 1статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому відділом Загсу м. Чугуєва Харківської області шлюбі з 31.08.1991 року, актовий запис №257, мають двох  повнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10,12).
Згідно копії довідки Відділу-центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області № 1-18/968-ЦА від 01.12.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї:   чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17).
Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 зазначала, що  05.06.2015 року чоловік пішов з дому у справах і до цього часу не повернувся, у зв`язку із чим 30.06. 2015 року вона звернулася до Чугуївського відділу поліції з заявою про його розшук, проте пошукові заходи результатів не дали, на запит стосовно результатів розшуку надано відповідь № 4543 від 10.11.2020 року.
Згідно відповіді Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області № 4543 від 10.11.2020 року на запит ОСОБА_1 від 13.10.2020 року про надання інформації усіх обліків Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, в яких значиться її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надання такої інформації неможливо згідно ч.1ст. 21 Закону України «Про інформацію» як конфіденційної(а.с. 16,65).
Як вбачається з відповіді Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області № Х-286/119-91/01/4-2021 від 31.08.2021 року на звернення ОСОБА_1 від 29.06.2015 року в ході проведеної перевірки було встановлено, що 29.06.15 о 11.50 надійшла заява ОСОБА_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловік ОСОБА_6 взяв спільні речі та по теперішній час не повертає. Також повідомлено про те, що гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серед осіб, які притягувались до кримінальної або адміністративної відповідальності, розшуку, осіб які доставлялися до медичних заходів, серед невідомих хворих та невпізнаних трупів не значиться (а.с.19,64).
Згідно відповіді Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області № 43-ад/119-91/14-2023 від 13.09.2023 року на запит адвоката Русанова Г.В. під час перевірки за єдиним обліком Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області заяв і повідомлень про злочин або такий що готується, було встановлено, що заява гр.. ОСОБА_1 щодо безвісного зникнення та розшуку ОСОБА_4 не надходила. У заяві від гр.. ОСОБА_1 від 29.06.2015 року було зазначено, що « громадянин ОСОБА_4 взяв спільні речі та по теперішній час не повертає».
Згідно відповіді Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 01.08.2023 року № 7700/119-91/14-2023 на запит суду проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розшуку не перебуває(а.с.106). 
З наданого представником заявниці адвокатом Русановим Г.В. другого примірника заяви від 20.09.2023 року до Чугуївського РУ ГУНП в Харківській області вбачається, що тільки 20.09.2023 року відбулося звернення про вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження безвісно зниклого ОСОБА_4 .
У зв`язку із чим слідчим СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надана відповідь від 08.12.2023 року № 60 ад/119-91/9-2023 про те, що ОСОБА_4 оголошено у розшук та встановлюється місцезнаходження.
Тобто матеріали справи не містять інформації про наслідки розшуку ОСОБА_4 станом на час звернення ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Русанова Г.В. із цією заявою до суду.
З відповіді Чугуївського відділу державної РАЦС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на запит суду №19493/286-10-23-32-23/32 від 18.07.2023 вбачається, що по архівному фонду Відділу відсутній актовий запис про смерть відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 86).
Згідно інформації Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.11.2023 року на запит суду відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 08.11.2017 по 02.11 2023 (станом на 12:50) в Базі даних не виявлено.
Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі№ 390/1443/19-ц.

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:
1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:
1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 
1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановивши, що заявник не надала належних та достатніх доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви.
Вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_4 як на підставу для оголошення його померлим, заявник не підтверджує свої доводи достатніми належними доказами, які вказували б на здійснення заходів щодо розшуку та вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.
Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.
Сама по собі обставина відсутності ОСОБА_7 за місцем свого проживання або перебування більше дев`яти років, за відсутності достатніх належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть вказаної особи, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.
Намагання апелянта надати до суду апеляційної інстанції нові докази, які були отримані вже після розгляду справи по суті не відповідає вимогами ст. 367 ЦПК України та перебувають поза меж розглянутої справи, а тому колегія суддів їх відхиляє.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Русанова Геннадія Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 28 травня 2024 року.

       Головуючий                                                                                 В.Б. Яцина

        Судді колегії                                                         І.В.Бурлака                                                     
                                                                       Ю.М.Мальований