ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 695/821/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: М.Ю. Степченко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Голяшкін О.В.,
судді - Заїка М.М., Швед Е.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2024 року у справі № 695/821/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ДПО18 № 745396, винесену інспектором взводу № 2 РОВО УПП в Черкаській області, старшим лейтенантом поліції Горьовим П., у справі про адміністративне правопорушення від 18.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його за оскаржуваною постановою було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення за те, що він керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія. Проте, факт керування транспортним засобом позивач заперечує та вказує про відсутність відповідних доказів.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2024 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
При винесенні рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних доказів, що ОСОБА_1 у зазначеному в оскаржуваній постанові місці та в зазначений час керував транспортним засобом.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції повинен був залишити адміністративний позов без розгляду, оскільки позивачем не було дотримано строків звернення до суду. Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про витребування доказів у адміністративній справі № 695/657/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані матеріали справи мали важливе значення при розгляді цієї справи.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.02.2023 року командиром взводу № 2 РОВО УПП в Черкаській області Гаркавим А.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДО18 №745396, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. У постанові вказано, що 18.02.2023 року о 16 год. 10 хв., Золотоніський район, с. Коробівка, вул. Лугова, 7, водій, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених  ч. 1 ст. 126 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, належить до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції, мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, крім іншого, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду №524/1284/17 від 19.02.2020 року.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем заперечується факт керування транспортним засобом. Свідок ОСОБА_2 у суді першої інстанції ствердив, що 18.02.2023 року саме він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 . Позивач разом з ОСОБА_3 були пасажирами у транспортному засобі. Свідок ОСОБА_3 також вказав, що дійсно 18.02.2023 року в с. Коробівка автомобілем керував ОСОБА_2 .
Судом першої інстанції було переглянуто відеозапис з бодікамери, на якому зафіксовано: факт продуття ОСОБА_1 . алкотестеру і факт складання протоколу; на пропозицію пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 відповів, що ходив пішки; поліцейським повідомлено, що буде винесена постанова за ч. 1 ст. 126 КУпАП та надана для ознайомлення. Натомість на відео не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач 18.02.2023 року о 16 год. 10 хв., у с. Коробівка по вул. Лугова, 7, керував транспортним засобом ВАЗ-21093, відповідачем до суду не було надано.
Відповідачем також не надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не керував автомобілем та не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач заперечує факт вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Щодо посилання відповідача на необхідність врахування обставин, встановлених судом при розгляді справи № 695/657/23 колегія суддів вважає за необхідне врахувати наступне.
Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.02.2024 року у справі № 695/657/23 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.
За обставинами справи події у вказаних справах є пов`язаними.
Разом з цим постановою Черкаського апеляційного суду від 12.04.2024 року скасовано постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.02.2024 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд у вказаній справі виходив із недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Отже, постановою Черкаського апеляційного суду від 12.04.2024 року, яка набрала законної сили, підтверджено відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
 Щодо твердження відповідача про недотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, то колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції і в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Крім того, ст. 289 КУпАП України визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена та вручена позивачу 18.02.2023 року, а позов щодо її оскарження надіслано позивачем до суду через Укрпошту, який отримано та зареєстровано в суді першої інстанції 10.03.2023 року. Позивачем доведено суду та підтверджено квитанцією про придбання конверта та марки на Укрпошті про здійснення відправки позову до суду саме 28.02.2023 року. Тобто позивачем строк оскарження дотримано та подано позовну заяву щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності в межах встановлено строку.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 315 та ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2024 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Голяшкін

Судді                                                                                            М.М. Заїка
           
                                                                                                      Е.Ю. Швед 

Повний текст постанови складено 14.05.2024 року.