ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3001/24 Справа № 428/15646/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Оладенко  О. С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тітов Олег Михайлович, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі номер 428/15646/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу, 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи – ОСОБА_1 , Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління юстиції.
Обґрунтовуючи свою заяву, АТ «Державний ощадний банк України» посилався на те, що 11.02.2021 року у зазначеній справі банком добровільно виконано рішення суду у повному обсязі, виплачено грошові кошти на користь позивачки ОСОБА_2 . Факт виконання банком рішення суду у добровільному порядку визнано представником позивача у поданому відзиві на касаційну скаргу та встановлено постановою Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №428/15646/18. 
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.10.2021 року замінено стягувача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 , а 19.02.2022 року стягувачем отримано виконавчий лист у спірному рішенні, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №68263942. 
На час добровільного виконання рішення суду не існувало судового рішення, яке б набрало законної сили про заміну стягувача з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Натомість здійснення в рамках виконавчого провадження №68263942 заходів примусового виконання такого рішення на користь ОСОБА_1 можуть призвести до безпідставного та подвійного стягнення заборгованості за рішенням суду.
Заявник просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №428/15646/18, виданий 19.01.2022 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, про стягнення з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі у сумі 62000,00 доларів США, 3% річних у сумі 5580,00 доларів США та судового збору у сумі 8810,00 грн, а також витребувати зазначений виконавчий лист у державної виконавчої служби. 
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року в задоволенні клопотання представника стягувача ОСОБА_1 – адвоката
Тітова Олега Михайловича про закриття провадження у справі – відмовлено. 
Заяву акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задоволено частково.
Визнано виконавчий лист №428/15646/18, виданий 19 січня 2022 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі у сумі 62000,00 доларів США, 3% річних у сумі 5580,00 доларів США та судового збору у сумі 8810,00 грн, таким, що не підлягає виконанню повністю.
В іншій частині заяви – відмовлено.
Із вказаним судовим рішенням в частині задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не погодився стягувач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тітов О.М., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року у справі №428/15646/18 та відмовити в задоволенні заяви акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі №428/15646/18.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального права без урахування всіх доводів заявника, фактичних обставин справи та норм чинного законодавства України, а також внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим така ухвала не відповідає вимогам законності та обґрунтованості судового рішення.
Матеріали справи №428/15646/18 було втрачено, оскільки станом на лютий 2022 року знаходились в Сєвєродонецькому міськрайонному суді. Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали був позбавлений можливості повністю встановити всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, а також наявні в матеріалах справи докази на спростування доводів банку, що призвело до порушення судом засад повноти та всебічності судового розгляду. В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено про те, що відновлено дану справу було лише в частині наявних в ЄДРСР рішень, ухвал, рішення та постанови судів першої та апеляційної інстанцій, але при цьому наведено посилання на сторінки з матеріалів справи, які фактично судом при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не досліджувалися через їх відсутність.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали обов`язковим в силу положень ЦПК України є врахування висновків Верховного Суду, викладених ухвалі від 27 листопада 2023 року у даній справі за наслідками розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 жовтня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про стягнення боргу. Вказаною ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження задоволено. Верховний Суд з урахуванням того, що судове провадження у справі відновлене тільки частково і розгляд касаційної скарги не можливий, дійшов висновку про те, що клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження підлягає задоволенню, а відкрите ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2022 року касаційне провадження закриттю.
Щодо твердження банку про добровільне виконання ним рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року необхідно наголосити на тому, що фактично вказані грошові кошти стягувачем (ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 ) не отримано Оскільки наведений банком рахунок ОСОБА_2 не відкривався. За фактом укладених з банком договорів відкривалися рахунки з іншими реквізитами. Чинне законодавство України не передбачає поняття односторонньою зміни банком рахунків, без жодних документів, без участі власника таких рахунків чи його повідомлення. Банком при цьому на підтвердження таких доводів не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що перераховані банком на самовільно відкритий ним же рахунок дійсно було відкрито саме ОСОБА_2 у встановленому чинним законодавством України порядку та саме вона в подальшому 
розпорядилася даними коштами на власний розсуд.
Крім того, в поданій заяві банк посилається на те, що ним було добровільно перераховано грошові кошти ОСОБА_2 та вказані кошти було стягнуто з останньої в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком. Проте, жодних доказів таких тверджень банк не надає.
Також є помилковим посилання скаржника на підтвердження Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 року у справі №428/15646/18 факту виконання банком в повному обсязі та добровільно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2020 року у вказаній справі, як на встановлену судом обставину, оскільки вказане не є обставиною, що встановлювалася судом у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України.
Згідно з викладеними в постанові Луганського апеляційного суду від 22.12.2021 року висновками підставою для відмови в задоволенні заяви банку стало не відсутність виконавчого документа, а наявність чинного договору цесії та відсутність доказів належного виконання банком судового рішення. Наведені обставини банком під час розгляду справи судом та винесення оскаржуваної ухвали не спростовано.
Від заявника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2023 року у справі №428/15646/18 без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тітов О.М., на ухвалу суду першої інстанції від 24.10.2023 року - без задоволення..
Предметом договору відступлення права вимоги (цесії) від 12.01.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 (цедентом) та ОСОБА_1 (цесіонарієм), є право вимоги саме за судовим рішенням у справі №428/15646/18, а тому для набуття статусу стягувача (не кредитора у зобов`язанні, яке він набув на підставі договору відступлення права вимоги) новий кредитор ОСОБА_1 повинен був дотриматися процедури, визначеної ст. 442 ЦПК України. Проте, із заявою про заміну стягувача ОСОБА_1 звернувся до суду у березні 2021 року (про що зазначено у постанові Луганського апеляційного суду від 22.12.2021 року №428/15646/18 провадження №22-2/810/987/21), тобто після того, як філія — Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» у добровільному порядку у повному обсязі виплатила грошові кошти на користь первісного стягувача ОСОБА_2 .
Враховуючи відсутність станом на дату виплати коштів на користь ОСОБА_2 11.02.2021 року та 12.02.2021 року судового рішення про заміну стягувача у виконавчому листі, є всі правові підстави стверджувати про те, що Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» у відповідності до норм матеріального та процесуального законодавства вчинило дії, спрямовані на добровільне виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Вважати таке виконання неналежним, зокрема виконанням неналежному кредитору, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ухвалу суду про заміну стягувача судом постановлено лише 25.10.2021 року.
Факт добровільного та у повному обсязі, виконання боржником рішення суду від 09.11.2020 року та, відповідно, перерахування грошових коштів саме на рахунок, відкритий на ім`я позивачки у справі - ОСОБА_2 встановлено Верховним Судом при розгляді справи №428/15646/18 (провадження №61-3826св21) та відображено у постанові від 07.07.2021 року.
Як і на час укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору відступлення права вимоги (цесії) так і на час добровільного виконання філією рішення суду від 09.11.2020 року, з останньої ( ОСОБА_2 ) відповідно до рішень судів у примусовому порядку стягувалась заборгованість на користь банку. В рамках примусового стягнення такої заборгованості на все майно та кошти боржниці було накладено арешт. 
Так, в рамках виконавчих проваджень №53075031, 53623081 та 53074839 про примусове стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» державними виконавцями було звернуто стягнення на грошові кошти ОСОБА_2 , які в добровільному порядку з метою виконання банком рішення суду від 09.11.2020 року, були перераховані банком. Вищенаведене ще раз підтверджує факт добровільного та належного виконання філією рішення суду від 09.11.2020 року.
У зв`язку з цим, твердження представника ОСОБА_1 , адвоката Тітова О.М., про те, що суд першої інстанції за відсутністю тексту вказаного договору в матеріалах справи був позбавлений можливості дослідити такий договір та, відповідно, здійснив трактування вказаного договору на власний розсуд, знехтувавши при цьому однією з головних засад цивільного судочинства, згідно з якою не допускається щоб доказування ґрунтувалось на припущеннях, a тому твердження апелянта є голослівними, необґрунтованими та на увагу суду не заслуговують.
Вважає, що твердження представника апелянта про те, що банк фактично намагається повторно розглянути питання, з якого вже є остаточне судове рішення є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з обставинами справи №428/15646/18.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказано про те, що у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції останній очікує понести витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, однак останнім не надано копію відповідного договору про надання правничої допомоги, жодного розрахунку розміру таких витрат на професійну правничу допомогу, не зазначено перелік послуг, які планується надати в рамках розгляду справи та їх орієнтовану вартість. Апелянтом при поданні до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, не дотримано приписів цивільного процесуального законодавства, а також не враховано практику Верховного Суду з питань компенсації судових витрат. Тому заява про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.
В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 адвокат Тітов О.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні заяви банку відмовити.
В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» адвокат Снайко Г.О. апеляційну скаргу не визнала, вважала її безпідставною, просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши суддю – доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року переглядається саме в цій частині.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року відновлено втрачене судове провадження у справі №428/15646/18 в частині процесуальних рішень суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій, постановлених під час розгляду зазначеної цивільної справи, та розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 234-270, том 1).
З цієї ухвали вбачається, що відновлено рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 у справі №428/15646/18 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі за тексом – АТ «Ощадбанк»/Банк/Філія), яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на її користь стягнуто заборгованість у сумі 62000 (шістдесят дві тисячі) доларів США та 3 % річних за період з 26.11.2015 по 26.11.2018 у сумі 5580 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) доларів США, а усього: 67580 (шістдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят) доларів США, а також витрати по сплаті 
судового збору у сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн 00 коп (а.с. 239-244, том 1).
Постановою Луганського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2020 у справі залишено без змін (а.с. 245-253, том 1).
Постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року залишено без змін (а.с. 255зв.-259зв., том 1).
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області 25 жовтня 2021 року замінено стягувача ОСОБА_2 у справі №428/15646/18 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Тітов О.М., до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу на її правонаступника ОСОБА_1 (а.с. 261-263, том 1).
Постановою Луганського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково, ухвалу Сєвєвродонецького міського суду Луганської області від 25 жовтня 2021 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини ухвали у наступній редакції: «Замінити стягувача ОСОБА_2 , у виконавчому листі з виконання рішення у справі №428/15646/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу, на її правонаступника – ОСОБА_1 . В іншій частині ухвалу залишено без змін (267-270, том 1). 
З копії меморіального ордеру №8916939413 (658916939413) від 11 лютого 2021 року та виписки з переліком транзакцій для документа №658916939413 вбачається, що АТ «Ощадбанк» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 11 лютого 2021 року перерахувало на поточний рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 (USD) суму 67580 доларів США (а.с. 5, том 1).
Також, 12.02.2021 року АТ «Ощадбанк» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» перерахувало на поточний рахунок № НОМЕР_2 суму 8810,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №8916846113 (658916846113), випискою з переліком транзакцій для документа 658916846113 за 11.02.2021 року. В графі «призначення платежу» в меморіальному ордері та платіжній інструкції зазначено «зарах. кошти зг. рішення суду по справі №428/15646/18 від 09.11.2020 року на рах. ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_3 » (а.с. 6, том 1). 
Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги (цесії) від 12.01.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій), в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договорами купівлі-продажу казначейських зобов`язань (цінних паперів) від 25.07.2013 №61_183 та від 27.09.2013 року №144_183, укладених між ОСОБА_2 (цедентом) та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», та набуває право вимоги на стягнуту з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 62000,00 доларів США та 3 % річних за період з 26.11.2015 року по 26.11.2018 року у сумі 5580,00 доларів США, а усього: 67580,00 доларів США, за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2020 у справі №428/15646/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу.
За даним договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання договорів купівлі-продажу казначейських зобов`язань (цінних паперів) від 25.07.2013 №61_183 та від 27.09.2013 року №144_183, укладених між ОСОБА_2 (цедентом) та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», та зобов`язань за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2020 у справі №428 15646/18. До цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків боржника (а.с. 180-180зв, том 1).
Також матеріали справи містять копію розписки ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів за вищевказаним договором про відступлення права вимоги (а.с. 181, том 1). 
19.01.2022 року стягувачем ОСОБА_1 отримано виконавчий лист у справі №428/15646/18 (а.с. 31-31зв, том 1). 
20.01.2022 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі №428/15646/18 (а.с. 32-32зв, том 1).
З Інформації про виконавче провадження від 05.10.2023 року вбачається, що, постановою державного виконавця від 20.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68263942 про стягнення АТ Державний ощадний банк України в особі філії - Луганського управління АТ Ощадбанк на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62000 доларів США та 3% річних у сумі 5580 доларів США та судового збору у сумі 8810,00 грн. Станом на 05.10.2023 року виконавче провадження №68263942 триває (а.с. 176-178, том 1).
Задовольняючи заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цієї заяви.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин. 
Згідно зі статями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 рокув межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, давши оцінку кожному аргументу, наведеному як у позові, так і у відзиві на позов, правильно застосувавши норми права, які підлягали застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки  станом на дату виплати коштів на користь ОСОБА_2 – 11.02.2021 року банк у відповідності до норм матеріального та процесуального законодавства вчинив дії, спрямовані на добровільне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, і вважати таке виконання неналежним, зокрема, виконанням неналежному кредитору, у суду підстав не було тому, що ухвалу суду про заміну стягувача ОСОБА_2 , у виконавчому листі з виконання рішення у справі №428/15646/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу, на її правонаступника – ОСОБА_1 , судом постановлено після добровільного виконання рішення суду первісному стягувану ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності посилань на сторінки з матеріалів справи, що не відновлені, порушення норм процесуального права в частині доказування, не доведення того, що відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_2 померлої відомі не булі, та вона їх не відкривала були предметом дослідження в суді першої інстанції, суд надав їм належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі, нових будь-яких доказів суду апеляційної інстанції не надано.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Апеляційний суд вважає, що підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника ОСОБА_1 , немає, при цьому враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). 
За таких обставин, з огляду на наведене вище, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, та вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тітов Олег Михайлович, залишити без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 червня 2024 року.

Судді: