П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/1497/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.                            Дата і місце ухвалення: 09.05.2024р., м. Миколаїв    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
          
В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області», в якому просила суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і наданні до ГУ ПФУ в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р., 01.01.2023р. для перерахунку пенсії;
- зобов`язати ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» підготувати та надати до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р., 01.01.2023р., 01.01.2024р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020р., 01.02.2021р., 01.02.2022р., 01.02.2023р. та з 01.02.2024р. пенсії ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вважаючи, що визначення посадового окладу і окладу за військовим званням у 2020-2023р.р. повинно бути визначено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила підготувати та надати нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р., 01.01.2023р. для проведення перерахунку основного розміру пенсії. Однак, листом від 25.01.2024р. ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» відмовила позивачу у вчиненні відповідних дій, посилаючись на відсутність для цього правових підстав. Таку відмову ОСОБА_1 вважає незаконною та зазначає, що Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили. До моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.05.2024р. замінено відповідача у справі - Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» на її правонаступника - Міністерство внутрішніх справ України.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.05.2024р. позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області», яка полягає в не оформленні та не направленні до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р., станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020р., з 01.02.2021р., з 01.02.2022р., з 01.02.2023р. основного розміру пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити та направити до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020р., на 01.01.2021р., на 01.01.2022р., на 01.01.2023р. відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020р., з 01.02.2021р., з 01.02.2022р., з 01.02.2023р. пенсії ОСОБА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 09.05.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що замінивши ухвалою від 09.05.2024р. відповідача у справі Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» на її правонаступника - Міністерство внутрішніх справ України суд першої інстанції не надав МВС України строку для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, заяв чи клопотань, а того ж дня ухвалив оскаржуване судове рішення. А відтак, наявні підстави для скасування рішення від 09.05.2024р. відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ обставиною, що обумовлює перерахунок пенсій колишніх військовослужбовців, осіб рядового і начальницького  складу та деяких інших осіб, є підвищення розміру грошового забезпечення відповідної категорії осіб, яке в подальшому вплине на розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за аналогічною посадою колишнім військовослужбовцям. Однак, станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р. та на 01.01.2023р. не відбулась зміна розміру грошового забезпечення за відповідною або аналогічною посадою до посади, яку займала позивач.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену їй відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
15.01.2024р. позивач звернулася до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» із заявою, в якій просила виготовити та направити до ГУ ПФУ в Миколаївській області для проведення перерахунку пенсії оновлені довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р. та на 01.01.2023р. із зазначенням відомостей про основні та додаткові види грошового забезпечення, які  розраховані з розміру посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання з врахуванням прожиткових мінімумів станом на 01 січня календарного року, а саме: на 01.01.2020р. – 2102 грн., 01.01.2021р. – 2270 грн., 01.01.2022р. – 2481 грн. та 01.01.2023р. – 2684 грн.
Листом від 25.01.2024р. №33/35-З-02/Ез Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» повідомила заявника про відсутність підстав для складання нових довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за відсутності станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р. та на 01.01.2023р. факту підвищення грошового забезпечення в частині збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням діючим військовослужбовцям.
Не погоджуючись правомірністю дій відповідача щодо відмови в оформленні і наданні оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили. Закони України про держбюджет на відповідні роки не містять застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року. Оскільки зміни внесені Постановою №103, зокрема, до пункту 4 Постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними (справа № 826/6453/18), з 29.01.2020р. діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін та в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018р., а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Отже, за висновками суду, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною вісімнадцятою статті 43 Закону №2262-ХІІ, у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
За приписами частин першої, другої статті 63 Закону №2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
На підставі системного аналізу наведених вище приписів нормативно-правових актів можна дійти висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка передбачала з 01.03.2018р. збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови №704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови №704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21.02.2018р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Пунктом 6 Постанови №103, внесено зміни до Постанови №704, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018р. та 01.01.2019р. пункт 4 Постанови №704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, саме з 29.01.2020р. - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 19 жовтня 2022 року по справі №400/6214/21.
Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені Постановою №103, зокрема, до пункту 4 Постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020р. діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р., а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
При вирішенні питання щодо можливості застосування мінімальної заробітної плати, в даному випадку не менше її 50 відсотків, як розрахункової величини при обрахунку посадового окладу, судова колегія враховує, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття Постанови №704, так і станом після 29.01.2020р. неконституційними не визнавалися.
Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є Постанова №704, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, перевагу слід надати положенням Закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України.
Застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019р. у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, судова колегія доходить висновку, що п.4 Постанови №704 з 29.01.2020р. має застосовуватись у наступній редакції:
«Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14».
Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року – 2102,00 грн., з 01 січня 2021 року – 2270,00 грн., з 01 січня 2022 року - 2481,00 грн., з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн., в той час коли Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1762,00 грн.
Таким чином, у позивача виникло право на отримання оновлених довідок для перерахунку пенсії із застосуванням пункту 4 Постанови №704 в первинній редакції.
Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Верховний Суд у постанові по справі №440/6017/21 від 02 серпня 2022 року дійшов висновку, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
У подальшому такий висновок був підтриманий Верховним Судом у справах №120/648/22-а (постанова від 16 листопада 2022 року), №120/8603/21-а (постанова від 31 серпня 2022 року), №500/1813/21 (постанова від 12 вересня 2022 року), №500/1886/21 (постанова від 14 вересня 2022 року), №500/3840/21 (постанова від 22 вересня 2022 року), №160/2775/22 (постанова від 06 лютого 2023 року), №280/11480/21 (постанова від 27 березня 2023 року) та №320/9431/21 (постанова від 30 березня 2023 року).
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача щодо відсутності підстав для отримання позивачем оновлених довідок, з урахуванням прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року, суперечать приписам чинного законодавства та сталій практиці Верховного Суду.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не надано МВС України, як відповідачу у справі, строку на подання відзиву на позовну заяву, що є передбаченою п.3 ч.3 ст.317 КАС України підставою для скасування рішення від 09.05.2024р.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами, заявленими до  ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області», яка станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р., 01.01.2023р. була уповноважена видавати відповідні довідки на підставі наказу МВС України від 25.02.2019р. №129 «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» із змінами, внесеними наказом від 16.04.2021р. №291.
Наказом МВС України від 22.04.2024р. №259 «Про визначення у Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» в Міністерстві внутрішніх справ України визначено уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ.
Цим же наказом МВС України визнаний таким, що втратив чинність, наказ від 25 лютого 2019 року №129.
Отже, позовні вимоги були заявлені до належного відповідача - Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області», але під час розгляду справи відбулося компетенційне правонаступництво. Тобто, ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» вибула із спірних правовідносин і її правонаступником є Міністерство внутрішніх справ.
Провадження у справі було відкрито судом першої інстанції ухвалою від 26.02.2024р., якою відповідачу надано строк на подання відзиву по справі, правом на що ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» скористалася. 
Ухвалою від 09.05.2024р. замінено відповідача у справі ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» на її правонаступника - Міністерство внутрішніх справ України.
Відповідно до ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Оскільки у даному випадку мало місце саме процесуальне правонаступництво, тому у суду був відсутній обов`язок розгляду справи спочатку, на відміну від заміни не належного відповідача. 
У справі, що є предметом апеляційного перегляду, судом надано відповідачу строк на подання відзиву по справі,  відповідний відзив від відповідача надійшов і справу розглянуто з урахуванням правової позиції відповідача – суб`єкта владних повноважень. А відтак, на думку колегії суддів, відсутні підстави для висновку про допущення порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги МВС України не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду від 09.05.2024р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, - 
          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 18 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук