ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7379/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
при секретарі                    - Олешко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким просив:
- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 08 лютого 2022 року НОМЕР_1;
- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 08 лютого 2022 року НОМЕР_1;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження НОМЕР_1;
- повернути виконавчий лист у справі №580/147/21 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконання.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Л.О. від 08 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, висновки суду є необґрунтованими.
Апелянт наголосив, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, водночас зазначені обставини не враховані судом першої інстанції.
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить задовольнити апеляційну скаргу та врахувати доводи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом.
У межах встановленого судом строку відзиву від позивача на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 (набрало законної сили 29 жовтня 2021 року), зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності 25 вересня 2019 року, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та здійснити її виплату.
На виконання рішення у справі №580/147/21 Черкаським окружним адміністративним судом 17 листопада 2021 року виданий виконавчий лист.
30 листопада 2021 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/147/21 від 17 листопада 2021 року.
29 грудня 2021 року Міністерством внутрішніх справ України подано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про закінчення виконавчого провадження, обґрунтовану тим, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 затверджений висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 21 грудня 2021 року про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 401 400 грн.
08 лютого 2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "про виконавче провадження".
Міністерство внутрішніх справ України на звернення позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги листом від 01 червня 2022 року №Х-5196/15 повідомило позивача про те, що державну реєстрацію юридичної особи УМВС України в Черкаській області в результаті ліквідації припинено 20 січня 2022 року, у зв`язку з тривалою російською збройною агресією проти України на даний час відсутній доступ до окремих баз інформації та блокування засобів комунікації, що тимчасово унеможливлює вчинення окремих дій та заходів. З огляду на вказане питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги буде вирішено, за можливості, в найкоротші строки.
Міністерство внутрішніх справ України на адвокатський запит від 28 червня 2023 року щодо виконання рішення ухваленого на користь ОСОБА_1 листом від 25 липня 2023 року №882А3/12-944-2023 повідомило, що виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду по справі №580/147/21 закінчене у зв`язку з фактичним виконанням на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Вважаючи протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 виконано лише в частині прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, водночас, в частині виплати одноразової грошової допомоги рішення суду не виконане, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 08 лютого 2022 року є протиправною та підлягаю скасуванню.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 ч. 2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником .
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3).
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Як встановлено судом, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України:
- прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності 25 вересня 2019 року;
- здійснити виплату одноразової грошової допомоги.
Зі змісту заяви Міністерства внутрішніх справ України 29 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження, вбачається, що на виконання рішення суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 затверджений висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , що слугувало підставою для прийняття державним виконавцем 08 лютого 2022 року постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.
Отже рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 виконано в частині прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, водночас, в частині виплати одноразової грошової допомоги рішення суду виконано не було, що не заперечується сторонами.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 08 лютого 2022 року.
Щодо доводів апелянта та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовна заява може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 останній зазначив про те, що копія постанови від 08 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 на його адресу не надходила, 24 липня 2023 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адвокатський запит повідомив про прийняття оскаржуваної постанови на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
На підтвердження направлення постанови від 08 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 відповідачем надано супровідний лист від 08 лютого 2022 року НОМЕР_1/27, водночас, вказаний супровідний лист не є належним доказом направлення позивачу копії оскаржуваної постанови, оскільки не містить жодних відміток про його направлення.
Доводи апелянта про те, що при здійсненні відправки простих листів відправнику не надається жодних підтверджуючих документів, не спростовують тієї обставини, що в матеріалах справи відсутні належні докази направлення ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.
Щодо посилання апелянта на лист Міністерства внутрішніх справ України від 25 липня 2023 року №882АЗ/12-944-2023 наданий на адвокатський запит від 28 червня 2023 року адвокату Темчишиній С.П., у якій зазначено, що за наявною в Міністерстві інформацією виконавче провадження НОМЕР_1 було закрите у зв`язку з фактичним виконанням на підставі п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", то дата постанови про закінчення виконавчого провадження у вказаній відповіді не вказані.
Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої під час розгляду справи встановлено, що лист від 19 червня 2023 року №79052/92851-33-23/20.1, в якому вказано, що 08 лютого 2022 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", отримано адвокатом 24 липня 2023 року, водночас до суду позовна заява подана лише 17 серпня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дати отримання представником позивача - адвокатом Темчишиною С.П. листа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19 червня 2023 року №79052/92851-33-23/20.1, в протоколі судового засідання Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року зазначена інформація не відображена.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").
Також Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).
При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачу тривалий час не було відомо про прийняття постанови від 08 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження №  67667176, про що свідчать адвокатські запити його представника, як до відповідача, так і до боржника - Міністерства внутрішніх справ України.
Крім того, боржником - Міністерством внутрішніх справ України рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі №580/147/21 в частині виплати позивачу грошової допомоги в сумі 401 400 грн. не виконано, що не було враховано державним виконавцем під час прийняття оскаржуваної постанови, а тому, з метою реалізації позивачем права на справедливий судовий захист, враховуючи доволі тривалий період з моменту прийняття оскаржуваного рішення до моменту звернення до суду, а також відсутність належних доказів на підтвердження направлення (отримання) постанови державного виконавця від 08 лютого 2022 року чи дати коли позивачу стало відомо про оскаржувану постанову, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що залишення позову без розгляду за вказаних підстав та доказів наявних в матеріалах справи є надмірним формалізмом.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                     Є.О. Сорочко
                                                                                                              
                                                                                                              Є.В. Чаку