Справа № 308/2193/24

Закарпатський апеляційний суд

        П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

05.06.2024                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/216/24 за апеляційною скаргою заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Костюка О. А. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2024. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Доньське Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 ), на підставі ст. 22 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України з оголошенням йому усного зауваження, а провадження у справі щодо нього відповідно до ч. 3 ст. 284 КУпАП,- закрито. 
З протоколу про порушення митних правил № 0013/30500/24 від 11.01.2024 та постанови судді від 28.02.2024 вбачається, що 11.01.2024 о 06 год 26 хв у зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України», пасажирський напрямок, митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці заїхав мікроавтобус марки «Volkswagen», модель «Caravelle», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , з причепом марки «Rydwan» VIN: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 , який прямував з України до Словаччини в приватних справах. До митного контролю  ОСОБА_1  було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 від 16.08.2023, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_7 від 20.10.2011 та EHP67810 від 05.01.2023, контрольний талон для проходження по «червоному коридору». Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, внаслідок чого встановлено, що 10.11.2023 через митний пост «Грушів» Львівської митниці, ОСОБА_1  в режимі «тимчасового ввезення терміном до 20 діб» увіз на митну територію України транспортний засіб комерційного призначення - причіп марки «Rydwan», VIN: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Cловаччини НОМЕР_5 . В наданому пояснені ОСОБА_1 пояснив, що не зміг вивезти причіп у визначений термін по стану здоров`я. В митницю щодо продовженню терміну тимчасового ввезення причепа ОСОБА_1 не звертався. Документів, що підтверджують лікування ним надано не було. Зі слів ОСОБА_1 вартість причепа складає 2500 євро, що згідно з курсом НБУ становить 104503,75 грн. 

-2-

ОСОБА_1 мав вивезти причіп марки «Rydwan», VIN: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_5 , у строк до 30.11.2023. Таким чином ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення - причепу марки «Rydwan» VIN: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_5 , що перебуває під митним контролем, більше ніж на тридцять діб.
Його дії, кваліфіковано за ч. 6 ст. 481 МК України.
Суддя розглянувши справу, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України за обставин, зазначених у протоколі про порушення митних правил, а закриття провадження у справі вмотивував тим, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вперше, а також врахував відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та характер правопорушення. При цьому судом взято до уваги і те, що ОСОБА_1 дійсно 21.11.2023 звертався в приватну клініку м. Ужгорода за медичною допомогою, де йому було рекомендовано амбулаторне лікування та оперативне втручання, яке фактично проведено 13.12.2023 з подальшою рекомендацією виключити фізичне навантаження, тривале сидяче положення, в тому числі керування транспортним засобом протягом не менше 30 днів.
В апеляційній скарзі заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби ставиться питання про скасування постанови та ухвалення нової про накладення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України, адміністративного стягнення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно зобов`язання про зворотне вивезення, ОСОБА_1 зобов`язаний був вивезти зазначений транспортний засіб до 30.11.2023, однак останній перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення - причіп марки «Rydwan», VIN: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_5 . Будь-яких належних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлені ст. 380 МК України строки тимчасового ввезення вказаного транспортного засобу, більше ніж на тридцять діб. Разом з тим, представник митного органу уважає висновок судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із малозначністю вчиненого діяння необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 в митницю щодо продовженню терміну тимчасового ввезення причепа не звертався, документів, що підтверджують його лікування не надавав. 
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., який підтримав апеляційну скаргу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, зібрані докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
За приписами ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є 
-3-
обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції дотримався вимог вказаного закону при розгляді даної справи.
Зокрема, судом першої інстанції належним чином встановлено фактичні обставини даного адміністративного провадження, досліджено та надано вірну правову оцінку зібраним доказам в їх сукупності.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, кваліфікація дій останнього за ч. 6 ст. 481 МК України є правильною, та в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.
Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене ОСОБА_1 , хоча і містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.
Судом першої інстанції взято до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вперше, враховано дані про особу, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, з огляду на вид і розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принцип розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі та вважав за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність вищенаведених обставин обґрунтовано визнано підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення.
Таким чином, застосування до ОСОБА_1 такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст. 22 КУпАП.

-4-

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підтвердив документально факт настання дії обставин непереборної сили, в зв`язку із чим його дії не можна вважати малозначними є необґрунтованими. 
При цьому, апеляційний суд враховує і те, що згідно наданих стороною захисту документів, ОСОБА_1 приймав участь у антитерористичній операції та йому надано статус учасника бойових дій, неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України, окрім дії воєнного стану, зумовлена ще й хворобою останнього у зв`язку з чим йому було проведено оперативне втручання та рекомендовано виключити, окрім іншого, тривале сидяче положення, в тому числі керування транспортним засобом на строк не менше 30 днів та надані з цього приводу підтверджуючі дані (а. с. 25-28, 30).
Апеляційний суд підстав для скасування постанови суду першої інстанції та винесення нової постанови, про що просить у своїй апеляційній скарзі представник Закарпатської митниці, не знаходить, у зв`язку з чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про доручення до матеріалів справи будь-яких доказів, не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Закарпатської митниці Костюка О. А. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2024 щодо ОСОБА_3 – без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя