ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р.	Справа № 480/5940/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми, повний текст складено 20.06.23 року у справі № 480/5940/23
за позовом        ОСОБА_1      
до       ІНФОРМАЦІЯ_1      
третя особа -       ОСОБА_2   
про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа  - ОСОБА_2 , в якій просила суд  встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 ), починаючи з квітня 2011 року по 27.04.2023, та факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення фактів.
ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу (за підписом її представника), в якій просила суд апеляційної інстанції cкасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №480/5940/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа   ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні. Направити справу №480/5940/23 за позовом    ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні для продовження розгляду до Сумського окружного адміністративного суду. Апеляційну скаргу просили розглядати без участі позивача та її представника. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що з ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року не погоджується,  вважаючи її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що у позовній заяві із квітня 2011 року до 27.04.2023 року позивачка проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та перебувала на його утриманні до дня смерті. 27.04.2023 року ОСОБА_3 будучи вірним присязі загинув в районі населеного пункту Кузьмине Луганській області виконуючи обов`язок по захисту територіальної цілісності нашої держави. У позовній заяві позивачка просила встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , починаючи з квітня 2011 року по 27.04.2023 року та факт перебування ОСОБА_1  на утриманні   ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення факту проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_3 та перебування на його утриманні необхідно позивачці для вирішення питання щодо отримання позивачкою допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Посилається на приписи п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ст. 16-1  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».  Вважає, що наявні правові підстави для задоволення її скарги. 
ІНФОРМАЦІЯ_4                     не скористався правом на подання відзиву відзив на апеляційну скаргу. 
Окрім того, ОСОБА_1 звернулася до Другого апеляційного адміністративного суду з заявою про розгляд справи без участі (за підписом її представника), в якій просила її апеляційну скаргу розглянути без участі позивача та її представника. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 направив на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду клопотання про розгляд справи без учасника, яке не містило кваліфікований електронний підпис, в якому просило розгляд даної справи проводити без участі його представника. 
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України  у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу                      не здійснюється.
Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2024  року було відмовлено у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у даній справі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення (ухвалу) про відмову у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що за своїм змістом цей спір не є публічно-правовим, оскільки стосується інтересів позивача в цивільних правовідносинах, а отже, справа не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, захист прав, свобод та інтересів позивача має здійснюватися в порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про цивільне право.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та викладеним висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, чітко визначені статтею 19 глави 2 КАС України.
Тобто, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх справ, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
В свою чергу, Цивільний процесуальний кодекс (далі по тексту - ЦПК України) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК).
Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
При цьому, згідно з ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Разом з тим, пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Також колегія суддів зазначає, що пунктами 1,2 частини 1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні.
Отже, справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні розглядаються в порядку окремого провадження цивільного судочинства.
Як встановлено з матеріалів справи, а саме змісту позовної заяви ОСОБА_1 , остання звернулася з вимогами у даній справі до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , починаючи з квітня 2011 року по 27.04.2023, та факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 до дня його смерті - 27 квітня 2023 року.
Так, до юрисдикції адміністративних судів згідно з вимогами ст.19 КАС України не віднесено розгляд справ щодо встановлення юридичних фактів, оскільки справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення вирішуються згідно з розділом IV Цивільного процесуального кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що заявлені у цій справі позовні вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, не є публічно-правовими вимогами, а тому не можуть бути розглянуті адміністративним судом. 
Адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) будь-які юридичні факти.
З аналізу рішення Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц, на яке посилається позивачка, вбачається, що справа підлягає розгляду адміністративним судом лише у разі, коли встановлення відповідного факту поєднано з вирішенням публічно-правового спору.
Натомість, як встановлено судом першої інстанції, позивачка у даній справі фактично                 не заявляє вимог до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 - та не вказує, у який спосіб відповідач порушив її права та законні інтереси, натомість просить встановити факти, що мають юридичне значення.
Відсутність позовних вимог до суб`єкта владних повноважень на які поширюється юрисдикція адміністративних судів згідно зі ст.19 КАС України, свідчить про те, що цю справу (в межах заявлених вимог) не можна вважати справою адміністративної юрисдикції.
При цьому на виконання вимог ч.6 ст.170 КАС України суд першої інстанції роз`яснив позивачці, що вона може звернутися з позовом до суду в порядку, встановленому ЦПК України. 
Отже, за своїм змістом цей спір не є публічно-правовим, оскільки стосується інтересів позивача в цивільних правовідносинах, а отже, справа не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, захист прав, свобод та інтересів позивача має здійснюватися в порядку цивільного судочинства. 
Тобто, спір у цій справі не є публічно - правовим та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
При цьому, колегія суддів зазначає, що в порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені рішення (дії чи бездіяльність) суб`єкта владних повноважень - відповідача у даній справі щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. І саме при розгляді справи щодо оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративний суд може надавати оцінку зазначеним обставинам сумісного проживання заявника із військовослужбовцем, що загинув, чи перебування на його утриманні для цілей визнання права на отримання одноразової грошової допомоги чи інших компенсаційних сум.
Надаючи правову оцінку доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони              не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо того, що спір у даній справі не є публічно - правовим та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення фактів, а відтак не вбачає правових підстав для її зміни чи скасування. 
Наведені вище висновки суду також узгоджуються з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  викладених в оскаржуваній ухвалі. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року у справі № 480/5940/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  29.03.2024 року