ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2024 року
м. Київ
справа № 572/2101/19
провадження № 51-2960 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
захисника                                                               ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                                          ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
потерпілої                                                               ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
представника потерпілої                                   ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),
прокурора                                                               ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника 
ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області 
від 10 жовтня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року щодо 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 
2022 року  ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
2. Рівненський апеляційний суд ухвалою від 07 березня 2023 року вирок місцевого суду щодо  ОСОБА_6 залишив без змін.
3. Касаційний кримінальний суд Верховного Суду постановою від 04 вересня 
2023 року ухвалу апеляційного суду від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасував та призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
4. Волинський апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2023 року вирок місцевого суду щодо  ОСОБА_6 залишив без змін.
5. Суд визнав  ОСОБА_6 винуватим у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, за обставин, детально викладених у вироку.
6. Як установив суд, 22 червня 2018 року близько 20 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), під час суперечки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин із дружиною ОСОБА_10 , умисно завдав останній не менше п`яти ударів кулаками в ділянку голови, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння і перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої, яка настала 01 липня 2018 року о 09 год 30 хв.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
7. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення щодо 
 ОСОБА_6  та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
8. На обґрунтування свого прохання захисник зазначає про те, що апеляційний суд, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 439 КПК, не виконав вказівок суду касаційної інстанції, зокрема в ухвалі суду не надано відповіді на всі доводи поданих апеляційних скарг. При цьому захисник наголошує, що всупереч ч. 3 ст. 99 КПК апеляційний суд дослідив ксерокопії постанов щодо підслідності кримінального провадження, а не оригінали чи посвідчені копії. 
9. Зазначає, що не було перевірено версії захисту про те, що тілесні ушкодження могли бути заподіяні потерпілій не 22, а 23 червня 2018 року; свідок ОСОБА_11 надавав суперечливі показання.
10. Також, на думку захисника, апеляційний суд не звернув уваги на порушення судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 319 КПК, не з`ясував позиції потерпілої та її представника щодо можливості не розпочинати судовий розгляд спочатку після заміни судді у справі та не повідомив їх про дати розгляду кримінального провадження.
11. Крім того, захисник подав клопотання про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 434-1 КПК.
12. На адресу Суду від прокурора надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких він, наводячи відповідні аргументи, просить касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а судові рішення щодо  ОСОБА_6 - без зміни.
Позиції учасників судового провадження
13. Захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу, потерпіла та її представник також підтримали касаційну скаргу, прокурор заперечував проти її задоволення. 
Щодо клопотання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду
14. На адресу Верховного Суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у якому він посилається на ті самі обставини, що зазначені ним у касаційній скарзі. 
15. Відповідно до ч. 1 ст. 434-2 КПК питання про передачу кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
16. Згідно з ч. 5 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження 
в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
17. У рішеннях Верховного Суду неодноразово наголошувалося на тому, що виключну правову проблему належить оцінювати з урахуванням кількісного та якісного критеріїв. Вона може полягати в недостатньому законодавчому врегулюванні правовідносин, у відсутності сталої судової практики, тривалому існуванні колізій у застосуванні норм права й неусуненні розбіжностей.
18. Разом з тим захисник, по суті оспорюючи законність судових рішень, не наводить правового обґрунтування відсутності, суперечливості, неповноти чи неефективності правового регулювання охоронюваних прав, свобод та інтересів, 
у тому числі внаслідок неоднакової судової практики найвищої судової інституції.
19. З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 
ст. 434-1 КПК.
Щодо доводів поданої касаційної скарги
20. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
21. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
22. Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
23. У поданій касаційній скарзі захисник, зокрема, не погоджується по суті з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, зазначає про неповноту судового розгляду, тоді як їх перевірка відповідно до ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції не належить.
24. Разом із тим у результаті касаційного перегляду було встановлено, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_12 у вчиненні злочину, за який його засуджено, зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі всіх з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
25. Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу: показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , фактичних даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 24 червня 2018 року, протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 03 вересня 2018 року, протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 04 вересня 2018 року, висновку експерта від 03 вересня 2018 року № 367  (судово-медична експертиза), а також на підставі інших досліджених доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
26. Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції з`ясував позицію 
ОСОБА_6 , той повідомив, що під час конфлікту з дружиною, який відбувся 
22 червня 2018 року, дав їй ляпаса по обличчю, внаслідок чого в неї на губі з`явилася кров, зауважив, що від цього удару не могла настати її смерть. Вину не визнавав у повному обсязі.
27. Версію сторони захисту про невчинення ОСОБА_16 інкримінованого йому злочину, оскільки потерпіла могла отримати тілесні ушкодження 23 червня 
2018 року за невизначених обставин, суд ретельно перевірив і спростував у вироку. При цьому суд, крім іншого, обґрунтовано послався на те, що ця версія не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду та є виключно припущенням сторони захисту, що не ґрунтується на достовірних і належних доказах.
28. Таким чином, дії  ОСОБА_12 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, а доводи захисника в цій частині не можна визнати прийнятними.
29. Призначене засудженому покарання є справедливим, відповідає його меті й загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК.
30. Вирок суду щодо  ОСОБА_12 відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.
31. Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за апеляційними скаргами ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 та її законного представника ОСОБА_8 , належним чином перевірив усі викладені в них доводи, у тому числі щодо версії сторони захисту про непричетність засудженого до заподіяння потерпілій умисних тілесних ушкоджень, які спричинили її смерть.
32. У своїй касаційній скарзі захисник посилається на невиконання судом апеляційної інстанції постанови Верховного Суду від 04 вересня 2023 року, якою було скасовано рішення апеляційного суду від 07 березня 2023 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Однак таке твердження сторони захисту спростовується матеріалами провадження та копією судового рішення.
33. На виконання постанови Верховного Суду, у частині перевірки повноважень слідчих, які проводили досудове розслідування, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції було проведено судове слідство в частині дослідження копій постанов, наданих прокурором, зокрема, про зміну підслідності у кримінальному провадженні від 12 липня 2018 року (відповідно до якої визначено підслідність кримінального провадження № 12018180110000316 від 24 червня 2018 року за Дубровицьким ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області); про призначення групи слідчих від 16 липня 2018 року (за якою у кримінальному провадженні призначено групу слідчих у складі слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_17 та ОСОБА_18 й на останнього покладено повноваження старшого групи слідчих); про зміну підслідності у кримінальному провадженні від 07 вересня 2018 року (згідно з якою підслідність зазначеного кримінального провадження визначено за СВ Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області); про створення групи слідчих та доручення їм проведення досудового розслідування від 08 вересня 2018 року (відповідно до якої визначено групу слідчих, що здійснюватиме досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12018180110000316 у складі: слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_19 та слідчих СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Старшим слідчої групи визначено слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_19 , який керуватиме діями інших слідчих слідчої групи); про зміну підслідності у кримінальному провадженні від 24 вересня 2018 року (згідно з якою змінено підслідність у кримінальному провадженні № 12018180110000316 
від 24 червня 2018 року у зв`язку з тим, що місцем вчинення кримінального правопорушення є територія с. Берестя Дубровицького району Рівненської області, а тому визначено підслідність за Дубровицьким ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області).
34. При цьому апеляційний суд обґрунтовано зазначив про те, що Дубровицький ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області є структурним підрозділом Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області, та спростував твердження захисника про усунення слідчих СВ Дубровицького ВП, пославшись на постанову заступника прокурора області.
35. Урахувавши наведене, апеляційний суд дійшов належного висновку про те, що оскільки відповідні слідчі СВ Дубровицького ВП ГУНП в Рівненській області й після винесення постанови прокурора про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення ? СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області від 02 липня 2018 року залишалися в групі слідчих у кримінальному провадженні й відповідно до законодавства проводили певні слідчі дії, то порушень правил підслідності не встановлено.
36. З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.
37. Щодо посилань захисника на те, що суд апеляційної інстанції дослідив копії, а не оригінали вказаних вище постанов, необхідно зазначити таке. Із технічного носія інформації вбачається, що в суді апеляційної інстанції захисник, посилався на те, що ці документи не є оригіналами, можуть мати ознаки підробки та заперечував стосовно їх врахування судом під час прийняття рішення. Разом із тим суд з`ясувавши у прокурора питання щодо наявності оригіналів постанов, дослідив надані ним копії на предмет їх достовірності, надав їм відповідну оцінку, будь-яких даних про те, що сторона захисту клопотала перед судом про проведення експертизи цих документів на предмет відсутності ознак підробки чи іншим чином ініціювала їх перевірку, матеріали справи не містять. Не зазначав про це захисник і під час судового розгляду в суді касаційної інстанції.
38. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у долучених копіях постанов міститься інформація про дату та місце їх складення, прізвище та ініціали, посада осіб, які прийняти відповідне рішення, їх прізвища та ініціали, посилання на правові підстави винесення постанов, номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР і дату його внесення до Реєстру, попередню правову кваліфікацію, посилання на обставини провадження. Крім того у них містяться вимоги щодо вжиття заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та прийняття законних процесуальних рішень у передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.
39. Також апеляційним судом на виконання вимог постанови суду касаційної інстанції було надано оцінку доводам сторони захисту про те, що суди безпідставно визнали достовірними показання ОСОБА_11 , надані під час слідчого експерименту. Так, суд зазначив, що в ході слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 останній показав, що в кінці червня 2018 року він перебував удома в  ОСОБА_6 , десь о 21-22 год між подружжям ОСОБА_22 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 завдав потерпілій близько п`яти ударів кулаком. У суді першої інстанції свідок повідомив, що бачив, як ОСОБА_6 ударив потерпілу лише один раз, давши їй япаса долонею по обличчю. 
40. Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що під час повторного апеляційного розгляду провадження було задоволено клопотання прокурора про повторний допит ОСОБА_11 , однак цей свідок помер, а тому апеляційний суд не зміг усунути розбіжності між його показаннями. Проте апеляційний суд правильно зазначив, що, вирішуючи питання стосовно достовірності показань свідка 
ОСОБА_11 , місцевий суд обґрунтовано віддав перевагу його показанням, отриманим під час слідчого експерименту, оскільки вони є послідовними, логічними і співпадають та узгоджуються з іншими доказами, наданими суду, у тому числі з висновком судово-медичної експертизи трупа потерпілої стосовно локалізації та кількості отриманих нею тілесних ушкоджень. Також суд зазначив, що розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_11 не спростовують факту заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій, а лише спростовують хронологію подій та кількість ударів, з огляду на що матеріали кримінального провадження не містять підстав для визнання цих показань недостовірними. Крім того, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що свідок ОСОБА_11 є зацікавленою особою чи мав намір оговорити ОСОБА_6 .
41. Апеляційний суд також спростував твердження захисника про безпідставне врахування судом як доказу даних протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 у зв`язку з тим, що слідчу дію було проведено в господарстві обвинуваченого не за його добровільною заявою та ухвалою суду, зазначивши, що ОСОБА_6 надав добровільну згоду на огляд його житла й іншого володіння, при цьому суд зазначив, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 є єдиним домоволодінням. При цьому суд касаційної інстанції звертає увагу, що під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 на місці події показував, де була потерпіла, де по відношенню до неї перебував ОСОБА_6 , як останній заподіював удари потерпілій, що підтверджується відеозаписом цієї слідчої дії (т. 1 а. п. 94).
42. На виконання постанови суду касаційної інстанції апеляційний суд розглянув клопотання сторони захисту щодо допиту свідків, понятих, проте, оскільки захисник не обґрунтував своїх клопотань, суд відмовив у їх задоволенні. Клопотання про допит свідка  ОСОБА_8 суд задовольнив, однак надалі захисник у судовому засіданні відмовився від її допиту.
43. Стосовно посилання захисника на те, що суди не допитали свідка ОСОБА_23 , необхідно зазначити таке. Відповідно до ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. При цьому Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання про допит зазначеного свідка ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту перед судом не ставили.
44. Доводи захисника щодо порушення судом першої інстанції прав потерпілої та її представника не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу в інтересах потерпілої можуть подати лише потерпіла та її представник. А захисник має право подати касаційну скаргу на судові рішення попередніх інстанцій тільки в частині, що стосується інтересів засудженого (виправданого).
45. Крім того, аналогічні за змістом доводи касаційної скарги захисника вже були предметом перевірки судом касаційної інстанції, який, скасовуючи ухвалу апеляційного суду від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , зазначив, що під час розгляду провадження судом першої інстанції, зокрема суддею ОСОБА_24 , не було порушено вимоги ч. 2 ст. 319 КПК.
46. З огляду на зазначене апеляційний суд не порушив вимог ст. 439 КПК.
47. Ухвала суду апеляційної інстанції не суперечить положенням статей 370, 419 КПК, а переконливих аргументів на спростування висновків цього суду в поданій скарзі не зазначено.
48. Істотних порушень норм права, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, про що йдеться в касаційній скарзі, під час розгляду кримінального провадження в касаційному порядку не встановлено. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду залишити без задоволення.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                     ОСОБА_3