Справа № 755/9981/23                                                                                            Головуючий в суді І інстанції Слободянюк А.В.
Провадження № 22-ц/824/1874/2024                                                                            Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
15 квітня 2024 року                                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4   про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 24 жовтня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Вони мають спільних синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на час звернення до суду продовжують навчання.
Син ОСОБА_4 є студентом 1-го курсу бакалаврату денного відділення Національного університету біоресурсів та природокористування України.
Син ОСОБА_3 навчається у Німеччині, в м. Дортмунді, Ромбергському професіональному коледжі (коледж імені Гісберта фон Ромберга).
Позивач вказує, що несе самостійно витрати на проживання, харчування, проїзд дітей. Сини є студентами і не мають самостійного доходу. Доходи позивача не дозволяють належно забезпечувати дітей на період їх навчання, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду.
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання повнолітніх: сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, починаючи з дня подання заяви до досягнення ним 23 років; сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, починаючи з дня подання заяви та на період навчання, і до досягнення ним 23 років, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячною
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/5 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 липня 2022 року до 07 вересня 2024 року включно.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням в частині відмовлених вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що отримання дитиною, яка продовжує навчання, медичного страхування та допомоги закордоном не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів.
Апелянтом зазначено, що ті суми, які відповідач перераховував сину ОСОБА_3 вже після того, як позовна заява була зареєстрована в суді, не можна вважати аліментами, оскільки в квитанціях не зазначено, що вони були здійсненні в рахунок аліментних платежів.
Апелянт додає, що відповідач є чоловіком працездатного віку, при цьому не позбавлений і не обмежений права працювати, тому слід критично ставитись до посилання відповідача про те, що він не має доходу та не працевлаштований.
Не погоджуючись із рішенням в частині задоволених вимог, ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
 В апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що позивач не довела, в якому розмірі вона надає допомогу повнолітньому сину ОСОБА_4 , та чи дійсно він потребує матеріальної допомоги, позаяк ОСОБА_4 навчається на бюджетній формі навчання.
Крім цього, вказує, що він є непрацюючою особою та надає допомогу дітям за можливості.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційних скарг, вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , оскільки його забезпечення проводиться країною, в якій він навчається.  Водночас, місцевий суд погодився з доводами позивача про те, що син ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, оскільки він продовжує навчання для здобуття вищої освіти і не досяг 23-річного віку.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 12 вересня 2013 року Відділом ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, 24 жовтня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с.10 т.1).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 03вересня2008 року Відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, 07вересня2001 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 (а.с.17 т.1).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 03 вересня 2008 року Відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, 22червня2004 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.16 т.1).
Згідно з довідкою № 4394, виданою 11 липня 2023 року ОСОБА_4 , він  дійсно є студентом 1-го курсу 2-го групи денної форми навчання факультету тваринництва та водних біоресурсів Національного університету біоресурсів і природокористування України (ІV рівень акредитації); наказ № 1187 «СК» від 05 вересня 2022 року; навчається з 19 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року (а.с.20 т.1.).
Відповідно до довідки від 16 травня 2023 року Професійного коледжу Гізберт-фон-Ромберг, ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1; є студентом професійного коледжу і навчається з 31 квітня 2022 року до 31 липня 2025 року (а.с.18-19 т.1).
З довідки про надання допомоги для забезпечення життєдіяльності «Jobcenter» Дортмунд від 27 квітня 2023 року вбачається наступна інформація: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_4 , отримує виплати грошової допомоги у розмірі 719 Євро; розрахунок допомоги за червень 2023 року по листопад 2023 року (сума місячної потреби в євро): стандартна вимога - 502 Євро, базова орендна плата - 138 Євро, витрати на опалення - 52 Євро, непередбачувані витрати - 26, 67 Євро; його забезпечено медичним та пенсійним страхуванням до 30 листопада 2023 року(а.с.75,76 т.1).
Згідно з відомостями від 11 серпня 2023 року №2652-23-10505 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків  станом на 11 серпня 2023 року за період з 4 кварталу 2022 року (жовтень 2022 року) по 1 квартал 2023 року (березень 2023 року) сума нарахованого доходу ОСОБА_2   за кодом «126-Додаткове благо» становила в загальному 2 027, 97 грн (а.с.78 т.1).
Відповідно до довідки Деснянського управління Київського центру зайнятості від 14 серпня 2023 року за вих.. №262.1-3021/23 ОСОБА_2 станом на 14 серпня 2023 року не звертався за допомогою у працевлаштуванні до державної служби зайнятості (а.с.80 т.1).
Згідно з платіжними дорученнями №Р24А1688805110D6077 від 13 вересня 2023 року, №Р24А1718261241D4029 від 20 вересня 2023 року платник ОСОБА_2 направляв отримувачу ОСОБА_3 на картковий рахунок грошові кошти відповідно 52,84 Євро та 32,34 Євро (а.с.43-44 т.1). Також, відповідно до платіжних інструкцій №Р24А1612741943D3059 від 24 серпня 2023 року, №Р24А1632512505D1518 від 30 серпня 2023 року платник ОСОБА_2 направляв отримувачу ОСОБА_3 на картковий рахунок грошові кошти відповідно 34,68 Євро та 13,73 Євро (а.с.45-46 т.1).
Крім цього, ОСОБА_2 здійснював транзакції з вересня по листопад 2022 року ОСОБА_3 на загальну суму 501,24 Євро (а.с.47-53).
Відповідно до квитанцій АТ «Універсал Банк`від 27 лютого 2020 року, 21 вересня 2021 року, 08 квітня 2022 року, 10 лютого 2023 року ОСОБА_2 здійснював перерахування грошових коштів на загальну суму 1800 грн. , одержувачем у квитанціях зазначено ОСОБА_4 (а.с.64-67 т.1).
Відповідно до ст. 98 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Згідно зі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17) зроблено висновок про те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1)досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2)продовження ними навчання; 3)існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4)наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не перевірив чи потребують повнолітні діти у зв`язку з навчанням  матеріальної допомоги, та відповідно фінансової можливості відповідача надавати таку допомогу.
 При цьому, колегія суддів не може погодитися з мотивами місцевого суду щодо відмови у стягненні аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання закордоном, який помилково виходив з того, що забезпечення ОСОБА_3   у зв`язку з навчанням проводиться країною, в якій він навчається, з огляду на те, що отримання дитиною, яка продовжує навчання, медичного страхування та соціальної допомоги закордоном не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем довідки (а.с.18-19, 20 т.1) підтверджують лише сам факт продовження навчання синів сторін, проте не дають можливість встановити вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за їх місцем знаходження тощо. 
Інших належних доказів на підтвердження існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі синів позивачем не надано.
Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач є чоловіком працездатного віку, при цьому не позбавлений і не обмежений права працювати, не підтверджують наявність у відповідача спроможності надавати матеріальну допомогу, позаяк згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, у нього  станом на 11 серпня 2023 року за період з 4 кварталу 2022 року (жовтень 2022 року) по 1 квартал 2023 року (березень 2023 року) сума нарахованого доходу за кодом «126-Додаткове благо» становила в загальному 2 027, 97 грн, що не вказує на його фінансову можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 що продовжує навчання, оцінюються колегією суддів критично, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем норм матеріального права і незгоді з ухваленим судовим рішенням.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг частково заслуговують на увагу, позаяк судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають обставинам справи, тому, при розгляді справи місцевим судом були допущені такі порушення норм матеріального і процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 376 ЦПК України,  в частині задоволених вимог скасувати та  ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а в частині відмовлених вимог мотивувальну частині рішення - змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.
 
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року в частині задоволених вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання,  скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
 
Мотивувальну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року в частині відмовлених вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання,  змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.
 
В іншій частині рішення - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                            Судді: