П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/21550/23 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Горовенко А.В. 
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
03 червня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у період з 09.03.2023 по 25.05.2023;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у період з 09.03.2023 по 25.05.2023 у розмірі 251593,00 грн: за березень 2023 року - 70968,00 грн, за квітень 2023 року - 100000,00 грн; за травень 2023 року - 80625,00 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2023 по 24.04.2023.
Зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку отриманим з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2023 по 24.04.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації та проходить військову службу в Збройних Силах України у складі військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1622 від 25.04.2023, 09 березня 2023 року ОСОБА_1 , за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Кремінна Сєвєродонецького району Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу, отримав: МВТ, ВОСП правого колінного суглобу, відкритий прокольний перелом правого наколінника із задовільним стоянням, стороннє тіло (металевий уламок) правого наколінника (а.с. 16).
Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого №2420 КНП «МБКЛМД РУДНЄВА» ДМР Дніпро, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.03.2023 по 18.03.2023 з діагнозом: перелом надколінка; МВТ; ВОСП правого колінного суглобу; відкритий прокольний перелом правого наколінника із задовільним стоянням, стороннє тіло (металевий уламок) правого надколінника (а.с. 13).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6003 КНП "Київська міська клінічна лікарня №8", позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 18.03.2023 по 23.03.2023 з повним діагнозом: мінно-вибухова травма, відкритий злам надколінника правого колінного суглобу (а.с. 14).
Довідкою ВЛК від 23.03.2023 №501 КНП "Київська міська клінічна лікарня №8", підтверджено, що позивач отримав травму пов`язану з проходженням військової служби під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та охорони Батьківщини та територіальної цілісності, відсіч стримання збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 15).
Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 25.04.2023 №3921 підтверджено, що позивач отримав поранення (09.03.2023) пов`язане з проходженням військової служби, та потребує відпустки на 30 календарних днів. Також вказано, що травма тяжкого ступеня тяжкості (а.с. 17).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наполягає, що йому не було нараховано та виплачено грошове забезпечення у належному розмірі за період після отримання ним поранення з 09.03.2023 по 25.05.2023, а саме не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров"я.
Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов"язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2023 по 24.04.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.
При цьому, зважаючи на самостійну виплату військовою частиною НОМЕР_1 належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 10.03.2023 по 23.03.2023 (період лікування), з 25.03.2023 по 28.03.2023 (період перебування у строю у пункті тимчасової дислокації в м.Слов"янськ, згідно з рапортом від 24.03.2023) та з 25.04.2023 по 24.05.2023 (перебування у відпустці за станом здоров"я), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.
Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом не переглядається.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно з ч.1 ст.1-1 та ст.1-2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п.2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Згідно з п.5 Постанови №168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В свою чергу, ч.1 абз.4 п.1 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до п.11 ст.10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
При цьому, відповідно до абз.2 ст.4 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Крім того, відповідно до ч.10 ст.2 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Відповідно до п.1.1 гл.1 р.І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 6.11 гл.6 р.ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Згідно з п.6.15 гл.6 р.ІІ Положення №402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.
В свою чергу, оплаті підлягає не відпустка за станом здоров`я, а відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Так, у довідці №1622 від 25.04.2023 зазначено що 09 березня 2023 року ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу, отримав: МВТ, ВОСП правого колінного суглобу, відкритий прокольний перелом правого наколінника із задовільним стоянням, стороннє тіло (металевий уламок) правого наколінника (а.с. 16).
Враховуючи вказане та матеріали справи, колегія суддів зазначає, що факти перебування позивача у відпустці за станом здоров"я в період з 10.03.2023 по 23.03.2023, а в період з 25.04.2023 по 24.05.2023 (довідка ВЛК №3921 від 25.04.2023) сторонами не заперечується
Також, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 №1498 та додатку до цього наказу, солдату по мобілізації ОСОБА_1 була нарахована додаткова грошова винагорода з розрахунку 100000 грн за період з 10.03.2023 по 23.03.2023 (період лікування) та з 25.04.2023 по 24.05.2023 (перебування у відпустці за станом здоров"я) (а.с. 38-39, 40).
Окрім того, відповідно до довідки №133/5387 від 02.08.2023, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 нарахована додаткова винагорода, зокрема у розрахунку 100000 грн, а саме:
1) за березень 2023 року - за період з 01.03.2023 по 23.03.2023, з 25.03.2023 по 28.03.2023;
2) за квітень 2023 року - за період з 25.04.2023 по 30.04.2023;
3) за травень 2023 року - за період з 01.05.2023 по 24.05.2023 (а.с 41).
Отже, зі змісту вказаної довідки та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 №1498 судом встановлено, що позивачу нарахована додаткова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168, із розрахунку 100000 грн на місяць, за наступні періоди:
- з 01.03.2023 по 09.03.2023 (період безпосередньої участі у бойових діях);
- з 10.03.2023 по 23.03.2023 (період перебування на стаціонарному лікуванні);
- з 25.03.2023 по 28.03.2023 (період перебування у строю у пункті тимчасової дислокації в м.Слов"янськ, згідно з рапортом від 24.03.2023);
- з 25.04.2023 по 24.05.2023 (перебування у відпустці за станом здоров`я відповідно до довідки ВЛК №3921 від 25.04.2023).
Щодо спірного періоду з 29.03.2023 по 24.04.2023, то суд зазначає, що у вказаний період позивач перебував у відпустці за станом здоров"я на підставі довідки ВЛК від 23.03.2023 №501, виданої КНП "Київська міська клінічна лікарня №8".
Відповідно до цієї довідки позивачу рекомендовано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів. За наказом МОЗ від 04.07.2007 №370 - легкого ступеню.
Довідка, видана ВЛК 23.03.2023, не скасована, не змінена, отже є чинною, тому підлягає врахуванню під час прийняття рішення щодо здійснення нарахування та виплат оспорюваної додаткової винагороди відповідно до вимог Постанови КМ України № 168, а також враховуються судом під час розгляду цієї справи.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відпустка за станом здоров`я терміном 30 діб, надана позивачу на підставі вказаної довідки ВЛК від 23.03.2023 №501, є відпусткою для лікування після легкого поранення.
За таких обставин, підстави для нарахування позивачу спірної винагороди за період з 29.03.2023 по 24.04.2023 відсутні.
При цьому, ухвалюючи таке рішення суд враховує, що Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100 000,00 грн, а саме:
1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Врахування судом першої інстанції довідки №3921 від 25.04.2023 при задоволенні позову за період з 29.03.2023 по 24.03.2023, є помилковим, оскільки на підставі вказаної довідки позивач перебував у відпустці у період з 25.04.2023 по 24.05.2023, за який позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168, із розрахунку 100000 грн на місяць, тоді як у відпустці за період з 29.03.2023 по 24.04.2023 позивач перебував на підставі довідки ВЛК від 23.03.2023 №501, яка не містить відомостей про перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного захистом Батьківщини, за висновком (постановою) військово-лікарської експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що не може перебирати повноваження військово-медичного органу щодо аналізу інших медичних документів для надання висновків щодо причинно-наслідкового зв`язку поранення позивача і ступеня його тяжкості.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої неправильно встановив обставини справи та невірно вирішив позовні вимоги про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн. за час перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку отриманим з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 29.03.2023 року по 24.04.2023 року.
Тому, відповідно до приписів ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн. із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку отриманим з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2023 по 24.04.2023. В іншій частині рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2023 по 24.04.2023 та зобов"язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку отриманим з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2023 по 24.04.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині.
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року залишити без змін.  
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.