ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року	Львів	Справа № 300/5433/22 пров. № А/857/22473/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                 Судової-Хомюк Н.М.,
суддів                                                                       Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/5433/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
суддя в 1-й інстанції –Скільський І.І.,
час ухвалення рішення – 25.10.2023 року,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                             В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в рішенні від 03.11.2022 №092650003963 у встановленні ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною з 06.01.2022 як надбавку до розміру пенсії на підставі п.7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», у розмірі від 20 до 25 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність і здійсненні з 06.01.2022 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язання  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановити ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною з 06.01.2022 як надбавку до розміру пенсії на підставі п.7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», у розмірі від 20 до 25 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність і здійснити з 06.01.2022 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2022 звернулась із письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з проханням про встановлення надбавки до розміру пенсії за особливі заслуги перед Україною з 06.01.2022 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 133 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», у розмірі від 20 до 25 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, та здійснити з 06.01.2022 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум. До вказаної заяви позивачем долучено належним чином завірені світлокопії паспорта громадянина України та облікової картки платника податків, пенсійного посвідчення, посвідчень депутата Рогатинської районної ради 4, 6 та 7 демократичних скликань, трудової книжки, а також оригінал адвокатського запиту від 29.03.2022, оригінал відповіді на адвокатський запит з додатками (завіреними світлокопіями рішень першої сесії Рогатинської районної ради «Про оголошення результатів виборів депутатів Рогатинської районної ради» 4. 5, 6 та 7 демократичних скликань), оригінал адвокатського запиту від 24.08.2022, оригінал відповіді на адвокатський запит з додатками (завіреною світлокопією протоколу №3 засідання лічильної комісії Рогатинської районної ради від 18.04.2006 про результати таємного голосування з виборів голови районної ради з списком депутатів, які отримали бюлетень, завіреною світлокопією протоколу №5 лічильної комісії Рогатинської районної ради від 18.04.2006 про результати таємного голосування з виборів заступника голови районної ради з списком депутатів, які отримали бюлетень для голосування, завіреною світлокопією депутата районної ради ОСОБА_1 про прийняття в члени фракції УНП в Рогатинській районній раді). Крім цього, у вказаній заяві позивачем було зазначено, що надати належним чином завірену світлокопію посвідчення про обрання депутатом Рогатинської районної ради 5 демократичного скликання не має можливості, оскільки таке їй не видавалось, однак, на підтвердження факту обрання депутатом Рогатинської районної ради Івано-Франківської області 5 демократичного скликання та здійснення відповідних повноважень надає інші підтверджуючі документи за списком, вказаним вище. Однак відповідачем протиправно не встановлено та не виплачено її таку надбавку з тих підстав, що позивачем не долучено посвідчення депутата за період з 2006 по 2010 здійснення позивачем повноважень депутата районної ради. Разом з тим, відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» така надбавка встановлюється депутатам всього чотирьох і більше скликань.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/5433/22 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.11.2022 №092650003963 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановити ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною з 04.10.2022, як надбавку до розміру пенсії на підставі п.7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», у розмірі від 20 до 25 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність і здійснити з 04.10.2022 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 694 (шістсот дев`яносто чотири) гривні 68 копійок та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу (правову) допомогу.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачем було долучено до заяви посвідчення «Депутат районної ради» трьох скликань за періоди з 2002-2006, 2010-2015 та з 05.11.2015, при цьому, на підтвердження четвертого періоду (скликання) здійснення позивачем повноваження як депутат районної ради не надано відповідне посвідчення. Крім того, представник звернув увагу на те, що на запит адвоката від 29.03.2022 архівний відділ №2 Івано-Франківської районної державної адміністрації, надав відповідь, яка долучена до матеріалів справи позивачкою, про те, що інформацію про обрання депутатом ОСОБА_1 - 4 і 5 скликань немає можливості, оскільки в наявних рішеннях сесій Рогатинської районної ради немає списку обраних депутатів.
Крім того, апелянт зазначає, що витрати на правничу допомогу є завищеними та не співмірними зі складністю справи.
Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/5433/22 та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення щодо встановлення надбавки за особливі заслуги перед Україною – 04.10.2022, позивач була депутатом чотирьох скликань Рогатинської районної ради і мала право на надбавку до пенсії, згідно з пунктом 7 статті 1 Закону № 1767-ІІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
З огляду на викладене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в проведенні перерахунку пенсії №0926503963 від 03.11.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06.01.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове  державне пенсійне страхування» (а.с.13).
У 2002 році позивач обрана депутатом Рогатинської районної ради Івано- Франківської області 4 демократичного скликання та по 2006 рік здійснювала свої повноваження як депутат районної ради (а.с.21).
У 2006 році позивач обрана депутатом Рогатинської районної ради Івано- Франківської області 5 демократичного скликання та по 2010 рік здійснювала свої повноваження як депутат районної ради (а.с.25, 26, 27, 28, 43).
У 2010 році позивач обрана депутатом Рогатинської районної ради Івано-Франківської області 6 демократичного скликання та по 2015 рік здійснювала свої повноваження як депутат районної ради (а.с.22).
У 2015 році позивач обрана депутатом Рогатинської районної ради Івано- Франківської області 7 демократичного скликання та здійснювала свої повноваження як депутат районної ради (а.с.23).
04.10.2022 ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо встановлення надбавки за особливі заслуги перед Україною з 06.01.2022 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 133 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», у розмірі від 20 до 25 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, та здійснити з 06.01.2022 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.38).
Листом від 27.10.2022 за №4275-4041/Д-02/8-0900/22 відповідач 1 рекомендував позивачу звернутись для проведення перерахунку пенсії з урахуванням долучених до звернення документів до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування на обліку або подати відповідну заяву через особистий кабінет на Веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Разом з цим, рішення по суті звернення (про встановлення або про відмову у встановленні пенсії за особливі заслуги перед Україною) відповідачем прийнято не було.
03.11.2022 позивач повторно звернулась через територіальний орган Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про встановлення їй пенсії за особливі заслуги перед Україною з 06.01.2022 як надбавку до розміру пенсії на підставі п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», у розмірі від 20 до 25 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, та здійснення з 06.01.2022 виплати перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.
Листом від 08.11.2022 за №0900-0206-8/38362 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким звернення позивача розглянуто за принципом екстериторіальності, прийнято рішення від 03.11.2022 за №092650003963 яким відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії та встановленні пенсії за особливі заслуги перед Україною, з тих підстав, що позивачем було долучено до заяви посвідчення «Депутат районної ради» трьох скликань за періоди з 2002-2006, 2010-2015 та з 05.11.2015, при цьому, на підтвердження четвертого періоду (скликання) здійснення позивачем повноваження як депутата районної ради не надано відповідного посвідчення.
Вважаючи протиправною оскаржувану бездіяльність відповідача щодо не встановлення та не виплати надбавки за особливі заслуги перед Україною, позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 1 Закону України від 01 червня 2000 року № 1767-ІІІ «Про особливі заслуги перед Україною» (далі Закон № 1767) пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам України депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР.
Згідно статті 2 Закону № 1767 пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.
Відповідно до ст. 4 Закону № 1767, пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.
Як визначено частиною першою статті 5 Закону №1767 пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, зокрема, від 20 до 25 відсотків особам, зазначеним у п. п. 6 і 7 ст. 1 цього Закону.
На підставі частини третьої статті 5 Закону № 1767 пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами.
У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.
Відповідно до частини другої статті 11 Закону № 1767 у разі виявлення помилкових чи неправдивих даних у документах, на підставі яких було встановлено пенсію за особливі заслуги, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України пенсіонер позбавляється встановленої пенсії за особливі заслуги або її розмір перераховується відповідно до цього Закону.
Згідно частини другої статті 13 Закону № 1767 суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Як свідчать матеріали справи, позивачу відмовлено у задоволені її заяви з тих підстав, що позивачем було долучено до заяви посвідчення «Депутат районної ради» трьох скликань за періоди з 2002-2006, 2010-2015 та з 05.11.2015, при цьому, на підтвердження четвертого періоду (скликання) здійснення позивачем повноваження як депутата районної ради не надано відповідного посвідчення (а.с.20).
Разом з цим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції факт обрання позивача депутатом Рогатинської районної ради Івано- Франківської області 5 демократичного скликання (2006-2010 роки) підтверджується іншими, відмінними від посвідчення депутата, доказами зокрема, завіреною світлокопією протоколу №3 засідання лічильної комісії Рогатинської районної ради від 18.04.2006 про результати таємного голосування з виборів голови районної ради з списком депутатів, які отримали бюлетень (зв. а.с.26), завіреною світлокопією протоколу №5 лічильної комісії Рогатинської районної ради від 18.04.2006 про результати таємного голосування з виборів заступника голови районної ради з списком депутатів, які отримали бюлетень для голосування (а.с. 27), завіреною світлокопією заяви депутата районної ради ОСОБА_1 про прийняття в члени фракції УНП в Рогатинській районній раді (а.с.28). Крім того, факт обрання ОСОБА_1 депутатом Рогатинської районної ради 5 демократичного скликання підтверджується також і отриманими на адвокатський запит від 18.11.2022 (відповідь від 18.11.2022 за вих. №22) світлокопіями належним чином завірених сторінок газети «Голос Опілля», №16 (1296) від 15.04.2006 з оприлюдненою інформацією про результати виборів депутатів Рогатинської районної ради Івано-Франківської області 5 демократичного скликання ( ОСОБА_1 числиться під порядковим номером «30») (а.с.43).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент звернення щодо встановлення надбавки за особливі заслуги перед Україною – 04.10.2022, позивач була депутатом чотирьох скликань Рогатинської районної ради і мала право на надбавку до пенсії, згідно з пунктом 7 статті 1 Закону № 1767-ІІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.
Щодо понесених витрат позивача на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., подано:
- копію договору про надання правничої допомоги №27/22 від 18.03.2022 (а.с.56-57);
- копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ІФ №001792 виданого 01.03.2021 ОСОБА_2 (а.с.60);
- ордер серії АТ №1022081 (а.с.59);
- копія квитанції до прибуткового касового ордеру №27/22 від 18.03.2022 (а.с.38).
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн співмірний у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг та складності справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

                                          ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 300/5433/22  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року