ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року	Львів	Справа № 159/305/24 пров. № А/857/9368/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання -           Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                                     не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 01.04.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (суддя суду І інстанції: ОСОБА_3 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 25 хв. 01.04.2024р., м.Ковель Волинської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 /СП/ полковника ОСОБА_2 № 1/433 від 14.12.2023р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., провадження в справі закрити (а.с.1-2, 9).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 01.04.2024р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.44-46).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити (а.с.53-55).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідачем без дотримання строків його складання; про факт складання такого позивач не був повідомлений.
Окрім цього, відповідач не інформував апелянта про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, через що останній був позбавлений можливості надавати пояснення і заявляти клопотання.
Також позивач знятий з військового обліку, а відтак він не може бути суб`єктом інкримінованого правопорушення.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.69-71).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів. 

Як встановлено судом першої інстанції, 14.12.2023р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1/433 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що біля 14 год. 00 хв. 10.11.2023р., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцезнаходженням ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на воєнний час; правопорушення виявлено під час дії особливого періоду 01.12.2023р. (а.с.5).
Виявлене правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення № 1/433 від 01.12.2023р., який складений відповідно до вимог ст.254 КУпАП (а.с.28).
Згідно копії заяви ОСОБА_5 від 10.11.2023р. останній відмовився від проходження військово-лікарської комісії в м.Володимирець, оскільки бажає її проходити за місцем проживання (а.с.31).

          Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, що підтверджується інформацією ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якої позивач переданий до обліку військовозобов`язаних, на теперішній час перебуває в картотеці вільних залишків.
Спірна постанова відповідача містить всі необхідні відомості, передбачені ст.280 КУпАП; розгляд справи було призначено на 10 год. 00 хв. 14.12.2023р.; відповідачем були здійснені необхідні заходи щодо повідомлення ОСОБА_6 . Оскільки позивач на розгляд справи не з`явився, тому відповідач 14.12.2023р. виніс постанову № 1/433 про накладення адміністративного стягнення згідно вимог ч.2 ст.210 КУпАП.
При цьому, позивач не заперечує того, що він відмовився від проходження BЛK у ІНФОРМАЦІЯ_5 ; відомостей про проходження ним ВЛК за місцем проживання суду не надав.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, а факт вчинення правопорушення підтверджується належними і допустимими доказами.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову правильними та обґрунтованими.
Водночас, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що стверджується наступним.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами першою - третьою ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції встановив, що під час дії особливого періоду 10.11.2023р. ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на воєнний час, у зв`язку із чим відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення та ухвалена постанова про накладання адміністративного стягнення.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із формальними висновками суду першої інстанції про те, що оспорювана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, стягнення накладено в межах санкції статті та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним вказати на те, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені стосовно порушень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.48 КАС України передбачають, що суд першої інстанції, встановивши, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, а у випадку його незгоди - залучає як другого відповідача, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів, та їх заміна у разі необхідності.
З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримав, та, вирішуючи спір за позовом про скасування постанови № 1/433 від 14.12.2023р. по справі про адміністративне правопорушення, пред`явленим до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі та, за очевидної необхідності, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції. а тому відмовляє в задоволенні заявленого позову з мотивів того, що позов заявлено до неналежного позивача, оскільки частиною сьомою ст.48 вказаного Кодексу визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте з мотивів викладених у цій постанові (звернення з позовом до неналежного відповідача, належним відповідачем повинен бути ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

          Оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, тому правова оцінка доводів сторін щодо належності позивача до суб`єктів вчиненого правопорушення, дотримання порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення спірної постанови, є передчасною.

Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (не застосував закон, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів відмови в задоволенні заявлених вимог.
В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

Приймаючи до уваги результат апеляційного розгляду справи, який сформований апеляційним судом в порядку ч.2 ст.308 КАС України (неправильне застосування норм матеріального права, яке встановлено апеляційним судом під час розгляду справи поза доводами апеляційної скарги) та на підставі приписів ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 01.04.2024р. в адміністративній справі № 159/305/24 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, виклавши їх в редакції цієї постанови.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.06.2024р.