ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1119/24 Справа № 216/1637/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Куракова  В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 травня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю ОСОБА_1 , його захисника Максимова Р.І., апеляційну скаргу адвоката Максимова Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2024 року, якою                        

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2024 року, о 21 год. 52 хв. у м. Кривому Розі по вул. Тополиній, біля буд. 25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Land Rover Freelander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2024 року ОСОБА_1  визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
В апеляційній скарзі захисник Максимов Р.І,, який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керував ОСОБА_2 . Просить постанову суду скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 490689 від 28.02.2024 року (а.с. 2);
- постановою серії ЕНА № 1547226 від 28.02.2024 року (а.с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість рухів (а.с. 4);
- актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а.с. 5);
- копією з додатку «ДІЯ» посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 7);
- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8);
- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 9);
- рапортом поліцейського Р. Омельченка (а.с. 10);
- відеозаписом подій 28.02.2024 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 11).
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, ознаками алкогольного сп`яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що поліцейським було визначені ознаки алкогольного сп`яніння останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. 
Таким чином, поліцейським було встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а отже були законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Особа, яка керує транспортним засобом, повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. 
Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. 
Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. 
Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. 
Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
З відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими непрямо підтвердив факт керування транспортним засобом, перебував на водійському сидінні, тож на момент виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння він був водієм у розумінні ПДР.
Окрім вищезазначеного факт того, що ОСОБА_1 був саме водієм підтверджується постановою серії ЕНА № 1547226 від 28.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник підтвердили, що вказана постанова на даний час є чинною, вони її не оскаржували. 
Посилання апеляційної скарги щодо перебування за кермом іншої особи спростовуються матеріалами провадження, а саме відеозаписом, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 виходить з водійського сидіння, крім того, під час спілкування останнього з поліцією ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та пояснив, що вжив бокал пива під час святкування приїзду свого батька військового у відпустку та те, що він хотів відігнати автомобіль до свого будинку з метою його збереження від незаконного заволодіння або ймовірного вскриття злочинцями. 
Отже, доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними, спростовуються матеріалами справи.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката Максимова Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Максимова Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                В.В. Куракова