ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/8967/23                                                 Головуючий 1 інстанції: Муратова С.О.
Провадження №33/818/617/24                                  Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                                                                

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання захисника Білоуса В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2023 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.

На зазначену постанову суду захисник Білоус В.О. 02 січня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 01 січня 2024 року. 

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Білоус В.О., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися. Захисник Білоус В.О. подав до Харківського апеляційного суду заяву про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення без його участі. Апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, закон пов`язує строк внесення апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою отримання постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 21 грудня 2023 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не був присутнім.

Однак про дату та час судових засідань ОСОБА_1 та захисник Білоус В.О. були обізнані, оскільки захисник Білоус В.О. подав до суду першої інстанції 26 вересня 2023 року заперечення на протокол про адміністративне правопорушення (а.с.10-13) та 13 жовтня 2023 року заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі (а.с.20, 24).Судове засідання було відкладено на 15 листопада 2023 року.

15 листопада 2023 року сторона захисту подала до суду заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності (а.с.29). Судове засідання було відкладено на 28 листопада 2023 року. 

28 листопада 2023 року захисник Білоус В.О. подав до суду клопотання про розгляд справи щодо ОСОБА_1 без його участі (а.с.33). Судове засідання було відкладено на 21 грудня 2023 року. 

Захисник Білоус В.О. у заяві від 21 грудня 2023 року просить суд першої інстанції провести розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності його та ОСОБА_1 (а.с.44).

Зазначене свідчить, що захисник Білоус В.О. був обізнаний про перебування справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на розгляді Київського районного суду м.Харкова та його чергове призначення на 21 грудня 2023 року.

02 січня 2024 року захисник ОСОБА_2 подав до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 січня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – адвоката Білоуса В.О. на постанову Київського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2023 року повернуто особі, що її подала разом з доданими матеріалами через суд першої інстанції, у зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження(а.с.78).

23 лютого 2024 року захисник Білоус В.О. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2023 року.

Посилання сторони захисту в клопотанні на дату отримання повного тексту оскаржуваної постанови, як на підставу вважати поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, є необґрунтованими, оскільки захисник ОСОБА_2 не був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою, будь яким процесуальним способом, у передбачений законом строк та в подальшому доповнити її.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява №23436/03).

Таким чином, твердження захисника Білоуса В.О. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За вищенаведених обставин підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції – відсутні, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику Білоусу В.О. в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                         А.І. Люшня