ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/769/24 Справа № 175/8442/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 квітня 2024 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Копичка Ігора Анатолійовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює та раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП),

встановила:
Постановою постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 грн.
Відповідно до змісту постанови 04 листопада 2023 року о 06 год. 50 хв. в Донецькій області у м. Краматорськ по вул. Трудова 16, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідно до встановленого законодавством порядку огляду, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

На зазначену постанову суду захисник Копичко І.А. подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції в порушення норм чинного законодавства, на прохання сторони захисту не надавалась можливість ознайомитися з матеріалами справи. Крім того, сторона захисту мала бажання прийняти участь у судовому засіданні, однак з причин, що не залежали від неї не могла бути присутнім під час судового розгляду. Суд же не відкладав розгляду справи, а виніс рішення, не врахувавши при цьому письмових заперечень, що були надані суду.
Також, захисник звертає увагу на те, що працівниками поліції у протокол про адміністративне правопорушення було вписано свідків, яких взагалі на місці зупинки транспортного засобу не було.
Щодо відеоматеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, захисник зазначає наступне. Даний відеозапис, всупереч вимогам КУпАП фіксує лише кілька питань, заданих працівником поліції ОСОБА_1 та факт відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу. Наголошує, що зафіксовано виключно відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Так само, судом не враховано результати довідки №2194 наданої КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м.Краматорськ». Сторона захисту погоджується з тим, що довідка не може виключати відповідальності, оскільки огляд був проведений більш ніж через дві години з моменту зупинки транспортного засобу, однак зміст даного висновку суд мав врахувати для оцінки інших обставин. А саме того, що ОСОБА_1 не мав жодних слідів алкогольного чи іншого сп`яніння. Також, на переконання сторони захисту, дана довідка опосередковано підтверджує те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в закладі охорони здоров`я. Більше того, такий огляд міг бути проведений раніше, якщо б поліцейські виконали покладені на них обов`язки та забезпечили доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 заявляв про своє бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. 
В судове засідання апеляційної інстанції захисник Копичко І.А. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду 
Перевіривши витребувані із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської областіматеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7,9КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії  ААД №575706 від 04.11.2023 року ОСОБА_1  інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення та записом з бодікамер поліцейських.
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виходив з того, що його винна підтверджується матеріалами справи в яких зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Однак ОСОБА_1  надав до суду першої інстанції довідку №2194 наданої КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, в якій зазначено, що ОСОБА_1 станом на 11:30 04.11.2023 року – тверезий .
У відповідності до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 порядку самозвернення пройшов огляд КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» в день зупинки його транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, на доданому до матеріалів справи відеозаписі, який суд першої інстанції зазначив, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, жодним чином не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту його відмови від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Запис розпочинається у час, коли ОСОБА_1 стоїть на узбіччі польової дороги, поза транспортним засобом, яким він нібито керував, і поряд зі службовим автомобілем патрульної поліції. При цьому працівник поліції задає йому запитання про його анкетні відомості та запитує щодо згоди чи відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції звертає уваги, що доданий до матеріалів справи відеозапис не містить відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, не містить відомостей про надання останньому інформації про процедуру огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду.
Відтак працівниками поліції не вжито належних заходів до фіксації правопорушення, обставин його вчинення, зокрема, не дотримано процедури проведення огляду на стан сп`яніння, так як ОСОБА_1 взагалі не було роз`яснено процедуру проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, зокрема і положення про часові обмеження в проведенні огляду у закладі охорони здоров`я. Крім того, процедура складання протоколу, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі на відеозаписі не відображені.
Відеозапис події, долучений до матеріалів справи є вибірковим, фрагментарним, і також не містить відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, належну процедуру проведення його огляду на стан сп`яніння, складення протоколу, тощо.
Такі дії ОСОБА_1 (відсутність факту відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та проходження такого огляду самостійно) в сукупності ставлять під сумнів доведеність його вини у тому, що він відмовився пройти медичний огляду для встановлення стану сп`яніння чи його відсутності у закладі охорони здоров`я.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, приходжу до висновку, що обставини справи вказують на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції суддя припустився спрощеного підходу, не дослідив докази, оскільки розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, не пересвідчившись причини його неявки в судове засідання, що унеможливлювало здійснення права на захист останнього. Оскільки дані обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. ст. 9, 245,2 52 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Враховуючи викладене, з огляду на вище викладене, з урахуванням приписів ст. 62 Конституції України постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року слід скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - задовольнити.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського
апеляційного суду:                                                                          О.В. Рябчун