ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 березня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 522/11113/20
провадження № 61-10137св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючої - Фаловської І. М.
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Сердюка В. В.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Поповою Оленою Анатоліївною, на постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Севєрової Є. Є., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»), яке є правонаступником Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання зобов`язання за кредитними договорами припиненими, визнання припиненими іпотечних договорів, виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Позов обґрунтований тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладені: кредитний договір від 05 жовтня 2005 року № 65-08МК (10607551000), договір про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000, договір про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 11398631000, виконання за якими забезпечено іпотекою квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з укладеними між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» іпотечними договорами.
17 квітня 2013 року у справі № 2/1522/9763/11 Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект» (правонаступника АТ «УкрСиббанк») заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08МК (10607551000), про солідарне стягнення з  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» (правонаступника АТ «УкрСиббанк») заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000 та за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 11398631000. Цим рішенням відмовлено у  зустрічному позові про визнання іпотечних договорів недійсними.
Зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконані.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер.
ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 За поданою нею 12 квітня 2017 року заявою приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоусова Н. В. завела спадкову справу № 4/2017, у зв`язку з чим до неї як до спадкоємиці перейшли усі права та обов`язки померлого у межах вартості успадкованого майна.
20 листопада 2017 року ТОВ «Кей-Колект» стало відомо про факт прийняття спадщини, але на день подання цього позову товариство не звернулося до неї з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитними договорами, чи до приватного нотаріуса, яка завела спадкову справу.
ТОВ «Кей-Колект» пропустило шестимісячний термін на звернення з вимогою до неї як спадкоємиці, з огляду на що зобов`язання за всіма трьома кредитними договорами є припиненими у зв`язку зі спливом, визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємців, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Враховуючи те, що вона є єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_4 , а ТОВ «Кей-Колект» у межах встановленого статтею 1281 ЦК України строку не звернулося з вимогою до неї, то зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Кей-Колект» за кредитними договорами є припиненими. Оскільки основне зобов`язання, яке було забезпечене заставою, є припиненим, то відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» та статті 593 ЦК України іпотечні договори є також припиненими.
Просила:
-              визнати зобов`язання ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08МК (10607551000) припиненими в повному обсязі;
-              визнати зобов`язання ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000 припиненими в повному обсязі;
-              визнати зобов`язання ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 11398631000 припиненими в повному обсязі;
-              визнати припиненим іпотечний договір, посвідчений 05 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 5925, та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;
-              визнати припиненим іпотечний договір, посвідчений 11 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 3801, та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;
-              визнати припиненим іпотечний договір, посвідчений 26 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 5079 та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано зобов`язання ОСОБА_1 , що є правонаступницею ОСОБА_4 , за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК (10607551000) припиненими в повному обсязі.
Визнано зобов`язання ОСОБА_1 , що є правонаступницею ОСОБА_4 , за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000 припиненими в повному обсязі.
Визнано зобов`язання ОСОБА_1 , що є правонаступницею ОСОБА_4 , за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 11398631000 припиненими в повному обсязі.
Визнано припиненим іпотечний договір, посвідчений 05 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 5925, та виключено запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Визнано припиненим іпотечний договір, посвідчений 11 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 3801, та виключено запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Визнано припиненим іпотечний договір, посвідчений 26 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 5079, та виключено запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Рішення мотивоване тим, що ТОВ «Кей-Колект» пропустив шестимісячний преклюзивний строк на звернення з кредиторською вимогою до спадкоємиці ОСОБА_1 , що має наслідком припинення як кредитних зобов`язань, так і забезпечувальних зобов`язань, які укладені на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Постанова мотивована тим, що у цій справі не вирішувалися вимоги кредитора щодо погашення спадкоємцями заборгованості, тому немає підстав встановлювати обставини та надавати оцінку дотримання/недотримання спадкоємцями обов`язку повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, так і встановлювати обставини та надавати оцінку дотримання/недотримання кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців. 
Суд першої інстанції не розмежував грошове зобов`язання ОСОБА_4 на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за трьома кредитними договорами, що ввійшло до складу спадщини, та зобов`язальне зобов`язання ОСОБА_2 на підставі іпотечних договорів, що не є спадщиною ОСОБА_4 Іпотечні зобов`язання стосуються ОСОБА_2 , тому смерть боржника ОСОБА_4 не є підставою припинення іпотеки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Попову 0. А. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, просила її скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15, від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15, Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 639/2371/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 522/17658/17, від 26 січня 2022 року № 520/7281/15, від 26 жовтня 2022 року у справі № 309/584/21, від ЗО листопада 2022 року у справі № 161 /13042/21, від 02 лютого 2023 року у справі № 569/2672/21.
Аргументи інших учасників справи
Відзив до Верховного Суду не надійшов.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії судового рішення.
У вересні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Позиція Верховного Суду
Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
05 жовтня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 65-08 МК (10607551000), згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_5 споживчий коедит у сумі 100 000,00 доларів США, що в еквіваленті на день укладення становило 505 000,00 грн.
На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 05 жовтня 2005 року укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстраційним № 5925. Предметом цього іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1 .
11 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11232779000, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредит у сумі 110 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 555 500,00 грн, строком повернення до 11 жовтня 2014 року.
На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 11232779000, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 0.11 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 3801. Предметом вказаного іпотечного договору також є квартира АДРЕСА_1 .
26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11398631000, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредит у сумі 60 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 291 702,00 грн, строком повернення до 26 вересня 2011 року.
На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 11398631000, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 26 вересня 2008 року укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 5079. Предметом вказаного іпотечного договору також виступила квартира АДРЕСА_1 .
У липні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК (10607551000), договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000, договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 11398631000.
Надалі правонаступником АТ «УкрСиббанк» визнано ТОВ «Кей-Колект» та продовжено розгляд справи № 2/1552/9763/11 за участю ТОВ «Кей-Колект» як позивача.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року у справі № 2/1522/9763/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2013 року, позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_4 ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК (10607551000) у розмірі 48 972,58 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 391 437,83 грн, та складається із:
-              суми заборгованості за кредитом - 34 823,63 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 278 345,27 грн;
-              суми заборгованості за процентами за користування кредитом - 14 148,95 доларів США. що в еквіваленті за курсом НБУ становить 113 092,56 грн.
Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 11232779000 у сумі 131 599,06 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 051 781,28 грн. та складається із:
-              суми заборгованості за кредитом - 91 985,42 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 735 239,46 грн;
-              суми заборгованості за процентами за користування кредитом - 39 613,64 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 316 631,82 грн.
Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та Опаренко Ж 0. на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 26 вересня 2008 року № 11398631000 у сумі 84 778,06 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 677 631,03 грн, та складається із:
-              суми заборгованості за кредитом - 56 333,72 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 450 275,42 грн;
-              суми заборгованості за процентами за користування кредитом - 28 444,34 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 227 355,61 грн.
У задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК (10607551000) відмовлено.
Станом на 15 липня 2013 року на підставі кредитного договору від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК (10607551000), договору про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000, договору про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2008 року № 11398631000 за ОСОБА_4 рахується борг, який підтверджений рішенням Приморського районного суду м. Одеси, у загальному розмірі 265 349,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на момент винесення рішення становило 2120 850,14 грн.
Рішення у справі № 2/11522/9763/11 у частині стягнення кредитної заборгованості не виконано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 жовтня 2016 року, серія НОМЕР_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року у справі № 522/1676/16 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект», третя особа, - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання кредитних договорів, договорів іпотеки та договорів поруки недійсними у задоволенні заяви ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво відмовлено. Клопотання ТОВ «Кей-Колект» про зупинення провадження задоволено. Провадження у справі № 522/1676/16 зупинено до вступу у спадщину правонаступників померлого.
Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 47417435,12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н. В зареєстровано спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_4 .
Згідно з відомостями у спадковій справі № 4/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 12 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н. В. із заявою про прийняття спадщини.
12 квітня 2017 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Білоусовій Н. В. заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь доньки спадкодавця - ОСОБА_1 .
Згідно з відомостями у спадковій справі № 4/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 єдиною його спадкоємицею є ОСОБА_1 .
У справі № 522/11173/16 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М., третя особа, - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, та за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М. про визнання незаконними рішень та скасування записів у реєстрі 29 листопада 2017 року Апеляційний суд Одеської області виніс ухвалу, якою залучено до участі у справі як правонаступника померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 .
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О. В. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 із примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/9763/11, виданого 16 серпня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року № 11232779000 у загальній сумі 131 599,06 доларів США. У виконавчому провадженні № НОМЕР_2 приватний виконавець Хлєбников О. В. постановою від 03 жовтня 2019 року наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 
03 серпня 2020 року постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н. В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , до зняття арештів.
Суд апеляційної інстанції встановив, що квартира загальною площею 142,3 кв. м, житловою площею 111,1 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_2 на підстав договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською держаною нотаріальною конторою 28 травня 2003 року за реєстровим №8-1873. Цю квартиру у вказаній площі ОСОБА_2 передала в іпотеку на підставі іпотечного договору, посвідченого 05 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В. за реєстровим № 5925 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 05 жовтня 2005 року № 65-08МК.
Надалі ця квартира була реконструйована зі збільшенням площі за рахунок горища. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2006 року у справі №2-8236/06 за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру загальною площею 336,2 кв. м, житловою площею 105,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі рішення суду від 12 жовтня 2006 року в справі №2-8236/06 здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру у збільшених розмірах.
У наступних іпотечних договорах ОСОБА_2 передала в іпотеку ту ж квартиру, проте іншої площі, а саме квартиру загальною площею 336,1 кв. м, житловою площею 105,7 кв. м, як таку, що належить їй на праві власності на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2006 року у справі                             № 2-8236/06.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Щодо позовних вимог про визнання зобов`язання за кредитними договорами припиненими
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника.
Відповідно до статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на момент відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, тобто має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права).
Статті 1281 і 1282 ЦК України регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника. За змістом цих статей: спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.
Суд першої інстанції, установивши, що ТОВ «Кей-Колект» як кредитор дізналося про факт відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_4 08 грудня 2016 року - в день постановлення ухвали про зупинення провадження у справі № 522/1676/16 до вступу правонаступників померлого, і саме з цього часу почався відлік строку для пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, проте кредитор не звертався у визначені законом строки до спадкоємців з такою вимогою, дійшов висновку про те, що ТОВ «Кей-Колект» пропустило шестимісячний преклюзивний строк на звернення з кредиторською вимогою до спадкоємиці ОСОБА_1 , що має наслідком припинення кредитних зобов`язань та зобов`язань, укладених з метою забезпечення основного зобов`язання
Водночас апеляційний суд вважав, що у цій справі не вирішувалися вимоги кредитора щодо погашення спадкоємцями заборгованості, тому немає підстав встановлювати обставини та надавати оцінку дотримання/недотримання спадкоємцями обов`язку повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, так і встановлювати обставини та надавати оцінку дотримання/недотримання кредитором строків пред`явлення вимог доспадкоємців. Смерть боржника не є підставою припинення грошових зобов`язань, оскільки відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у межах вартості спадкового майна.
Верховний Суд не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції в цій частині з огляду на таке.
Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців - позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.
Отже, сплив строків, визначених статтею 1281 ЦК України, має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.
Таким чином, пропуск встановленого частиною другої статті 1281 ЦК України шестимісячного строку від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, є підставою для визнання договорів кредиту та іпотеки припиненими, оскільки права кредитора припинились, а отже, такі права не можуть захищатись.
Верховний Суд неодноразово підтверджував свою позицію про те, що зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення кредиторами вимог до спадкоємців боржника, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15 ).
Крім того, преклюзивні строки пред`явлення кредиторами вимог до спадкоємців боржника застосовуються і на стадії виконання рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20).
Тому доводи заявниці, що стали підставою для відкриття касаційного провадження в частині неврахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, знайшли своє підтвердження, оскільки суд апеляційної інстанції з урахуванням підстав позову не застосував приписи частини другої статті 1281 ЦК України, що є порушенням норм матеріального права та підставою для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
Оскільки суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції в частині визнання зобов`язання за кредитними договорами припиненими, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.
Щодо вимог про визнання припиненими іпотечних договорів, виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19).
Результат тлумачення приватно-правових норм (матеріальних і процесуальних), оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16 та Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20.
Верховний Суд зауважує, що порушення права особи пов`язане з позбавленням її можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. 
Суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення суду першої інстанції та відмовивши у позові в частині припинення договорів іпотеки та виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виходив з того, що у справі немає доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , входить до спадкового майна після смерті  ОСОБА_4 , тому ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_4 за іпотечними зобов`язаннями.
Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в цій частині з огляду на таке.
Згідно з матеріалами справи за змістом договорів іпотеки та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2006 року у справі № 2-8236/06  ОСОБА_2 є одноосібним власником квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у її приватній власності.
З огляду на вказане Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що для набуття спадкоємцями померлого ОСОБА_4 права власності на частку вказаної квартири в порядку спадкування необхідно встановлення в судовому порядку того, що квартира належала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. 
Без встановлення правового статусу нерухомого майна суд не може вважати, що таке майно входить до спадкової маси, з огляду на що сам по собі факт подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 ще не вказує на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності ОСОБА_2 та передана ОСОБА_2 в іпотеку як належне особисто їй нерухоме майно, безспірно входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .
Верховний Суд зазначає, що самостійними підставами відмови у позові є: відсутність порушення прав та законних інтересів позивача, не доведення позовних вимог, сплив позовної давності, обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17.
Враховуючи викладене, права ОСОБА_1 як спадкоємця померлого ОСОБА_4 в частині вимог про припинення іпотеки та відповідно скасування внесених записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не порушені, тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив в позові в цій частині.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо у передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення в частині позовних вимог про визнання зобов`язання за кредитними договорами припиненими із залишенням в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, в іншій частині залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційна скарга підлягає частковому задоволенню (в частині трьох немайнових вимог), з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5 044,80 грн на відшкодування судового збору.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Поповою Оленою Анатоліївною, задовольнити частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року в частині визнання зобов`язань ОСОБА_1 , що є правонаступницею ОСОБА_4 , за кредитними договорами від 05 жовтня 2005 року № 65-08 МК (10607551000), від 11 жовтня 2007 року № 11232779000, від 26 вересня 2008 року № 11398631000 припиненими в повному обсязі скасувати, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року в цій частині залишити в силі.
В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 5 044 (п`ять тисяч сорок чотири) грн 80 коп на відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуюча                                                                                                  І. М. Фаловська
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко
                                                                                                                      С. О. Карпенко
                                                                                                                      А. С. Олійник
В. В. Сердюк