ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/58/24  Номер провадження 33/814/596/24	Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Шишацького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3. ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 11 січня 2024 року по вул. Молодіжна в с. Баранівка Миргородського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами та з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився під відеозапис.
Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 28.02.2024 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В доводах апеляційної скарги, зазначає, що судом не повною мірою досліджено матеріали справи та винесено рішення з порушенням норм права.
Крім того зазначає що, на відеозаписі видно, що автомобіль працівниками поліції не було зупинено, він стояв на узбіччі, тобто за кермом даного автомобіля не перебував.
Акцентує увагу суду, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 11.01.2024 року серії БР №064920 поліцейським не було залучено двох свідків під час того, коли пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, однак суд першої інстанції не надав правової оцінки даному протоколу. 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 січня 2024 року по вул. Молодіжна в с. Баранівка Миргородського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами та з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився під відеозапис.
Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення серії БР № 064920 від 11.01.2024 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП та серії ААД № 296857 від 11.01.2024 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП, (а.с.1,13); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.3); довідкою про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 протягом терміну, передбаченого ст. 39 КУпАП (а.с.5); оптичним диском з відеозаписом з портативного реєстратора працівників поліції від 11.04.2024 року. На відеозаписі зафіксовано на те, що ОСОБА_1 не заперечуючи факту керування автомобілем на момент його зупинки транспортним засобом, в категоричній формі відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та огляду в найближчому медичному закладі на неодноразові вимоги працівників поліції. При цьому у ОСОБА_1 мали місце явні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мовлення та координації рухів, агресивна поведінка (а.с.9). постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.23-25); постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. (а.с.26-27).
Однак, з такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.3 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.1.а, п.2.5 ПДР України.
Щодо доводів апеляційної скарги, а саме що автомобіль працівниками поліції не було зупинено, він стояв на узбіччі, тобто за кермом даного автомобіля не перебував, суд відхиляє дані доводи, виходячи з наступного.
Із відеозапису, який був долучений до матеріалів справи вбачається, що на відеозаписі (хронологічний відрізок 18:42:20 - далі триває) видно факт керування автомобілем, на відеозаписі зафіксовано на те, що ОСОБА_1 , не заперечував факту керування автомобілем на момент його зупинки транспортним засобом, в ОСОБА_1 було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мовлення та координації рухів, агресивна поведінка. Працівниками поліції було роз`яснено права останньому (хронологічний відрізок 18:48:10), ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії БР № 064920 від 11.01.2024 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП та серії ААД № 296857 від 11.01.2024 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП, (а.с.1,13); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.3); довідкою про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 протягом терміну, передбаченого ст. 39 КУпАП (а.с.5); постанова Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.23-25); постанова Шишацького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. (а.с.26-27).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 Г.Л. Карпушин