ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6195/23  Номер провадження 22-ц/814/1427/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником – адвокатом Грибовод Віталієм Васильовичем, 
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2023 року постановлене суддею Яковенко Н.Л., 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
10.10.2023 АТ «Універсал Банк» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 24.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із метою отримання банківських послуг «Monobank», у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Із підстав неналежного виконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору про надання банківських послуг «Monobank», просить стягнути із позичальника на користь банку заборгованість за кредитом станом на 22.08.2023 у розмірі 119 172,45 грн., а також судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05.12.2023 позов АТ «Універсал Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 24.10.2019 у розмірі 119 172,45 грн., на відшкодування понесених судових витрат 2 684,00 грн., а всього 121 856,45 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено порушення позичальником умов кредитного зобов`язання, а тому до стягнення постановлена заборгованість підтверджена даними виписки по рахунку, не спростованого відповідачем. 
Відповідач, в інтересах якого діє представник – адвокат Грибовод В.В., оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь банку залишок заборгованості за даним кредитом (тілом кредиту) у розмірі 14 210,10 грн. 
Посилаючись на положення статей 11, 207, 626, 1055 ЦК України вважає кредитний договір (Умови та Правила) не укладеним (нікчемним) та просить застосувати до спірних правовідносин позицію Верховного Суду, сформовану у справі №342/180/17 від 03.07.2019, за змістом якої надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановленими ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної зі сторін, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника. 
Наголошує, що у справі відсутні докази на підтвердження, що саме витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету заяву до договору про надання банківських послуг, а також, що указані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів.
Стосовно електронного підпису доводи апеляційної скарги містять цитування положення статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та постанови Верховного Суду у справі №345/3085/19 від 02.02.2022, за змістом якої укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами такого правочину; в іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститься зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зазначає, що оскільки позичальник не погоджував нарахування процентів, кошти сплачені ним в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту не повинні були бути зараховані на відсотки, а тому до стягнення підлягає 14 210,10 грн. із розрахунку: 50 000,00 грн. (кредитний ліміт) – 35 789,90 грн. (кошти, безпідставно зараховані до процентів). Вважає, що такий розмір стягнення підтверджується випискою по рахунку, наданою банком. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.01.2024 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 23.01.2024.
12.02.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
Із підстав, раніше викладених ним у позовній заяві, посилаючись на позицію Верховного Суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020, доводить, що незрозумілість умов договору не звільняє сторону від обов`язку щодо його виконання. Натомість, правомірність укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Наголошує, що загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за договором становить 119 172,45 грн., що складається із повністю використаного боржником кредитного ліміту (50 000,00 грн.) та суми овердрафту (69 172,45 грн.), який виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, неустойці. При цьому, банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної суми в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.
Зазначає, що наведена відповідачем у апеляційній скарзі практика Верховного Суду сформована з відмінних фактичних обставин, а тому застосуванню не підлягає. При цьому, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості, постановленої до стягнення. 
18.03.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшла відповідь представника відповідача на відзив на апеляційну скаргу, наполягаючи на її задоволенні, а також клопотання пр. стягнення з банку понесених відповідачем правничих витрат у розмірі 5 000,00 грн. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.10.2019 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank/Universal Bank, за змістом якої просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Проставлянням, власноруч, свого підпису під цією анкетою-заявою, він: 
-        погоджується із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови;
-        підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується, з тим, що про зміни доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток;
-        просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналогу (в тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 028402А3F34744360611C5D04106365FF3FEB02CBA992F6880FEAEFAD93C17AB7, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису;
-        підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису./а.с.10/
       До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), зокрема, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача./а.с.18-28/
       Згідно із розрахунком за договором №б/н від 24.10.2019, укладеного між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 22.08.2023 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 119 172,45 грн./а.с.6-9/; наведений розрахунок узгоджується із даними виписки руху коштів по картці./а.с.83-87/
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із підстав доведеності належними доказами, не спростованими відповідачем, порушення ним умов кредитного зобов`язання та підставності стягнення заборгованості за кредитом згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку.
       Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав. 
       Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно з частинами першою-другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Згідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
       Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
       Згідно статті третьої цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
       Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.
       Таким чином форма та порядок укладання договору відбулось у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети до договору про надання банківських послуг «monobank» шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).
       Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифами за карткою Monobank подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням Анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
       Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20, від 16.12.2020 у справі №561/77/19, від 12.06.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, фактично, зводяться до нерозуміння позичальником природи зобов`язання, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.03.2021 №904/2073/19 не звільняє від обов`язку його виконання.
Твердження відповідача про неукладеність або ж нікчемність кредитного договору, колегія суддів відхиляє, як безпідставні. Так, матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем факт його звернення до АТ «Універсал Банк» із метою отримання банківських послуг «Monobank», підписання Анкети-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. При цьому датою укладення Договору є дата підписання позичальником анкети-заяви та отримання картки.
Доказів на спростування викладеного відповідачем не надано та не спростовано факт укладення кредитного договору, обов`язковою передумовою якого є ознайомлення із умовами кредитування та їх погодження, а також вчинення дій з активізації платіжної картки та активне використання кредитних коштів. 
Тоді як за змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому колегія суддів враховує положення п.6 ст.3 ЦК України, якою визначено добросовісність, як певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них
У цій справі поведінка відповідача не відповідає вимогам п.6 ст.3 ЦК України, оскільки з моменту укладення кредитного договору (24.10.2019) до звернення позивача в суд із цим позовом (16.10.2023), він активно користувався кредитними коштами, вносив періодичні платежі на виконання зобов`язання, що виключає підстави вважати такий договір неукладеним. Із вимогами про недійсність/нікчемність такого договору відповідач до суду також не звертався та не спростував належними доказами заборгованість за кредитом, заявлену банком до стягнення у цій справі та яка не обмежується самим лише повністю використаним боржником кредитним лімітом, що становив 50 000,00 грн., а й включає в себе суми овердрафту - 69 172,45 грн., тобто кошти, за рахунок яких у відповідності до п.5.23. Розділу ІІ Умов, банк здійснював погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів, погоджених позичальником.
Тоді як, позичальник, не погоджуючись із запропонованими змінами, мав право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю заборгованість за Договором, без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до Договору та/або Тарифів Банку будуть застосовуватися та є погодженими (акцептованими) Клієнтом, якщо протягом 2 календарних днів з моменту їх опублікування на сайті Банку Клієнт не повідомить Банк про розірвання Договору.
       Проте відповідач не звертався до Банку з питання розірвання договору, чи незгодою із змінами Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, та продовжував користуватись карткою, а отже погодився з умовами договору.
Серед іншого, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що спростування розміру стягнення є предметом доказування і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.12 ЦПК України). Принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).
Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, доказів на спростування наявності його волевиявлення на укладення кредитного договору та порушення погоджених умов кредитування, ним не надано. Тоді як твердження відповідача щодо його необізнаності з умовами кредитування через відсутність в анкеті-заяві відомостей про кредитний ліміт, процентну ставку та неустойку, колегія суддів відхиляє. Як раніше наголошувалося, така анкета-заява є складовою частиною кредитного договору, про що зазначено у її змісті і позичальник, проявивши принаймні розумні обачність, повинен знати про це, при цьому відповідні умови кредитування банк надсилає позичальнику у його мобільний додаток, як і будь-які зміни до нього. Натомість черговість зарахування платежів на складові заборгованості, а також розмір процентів, неустойки та пені становлять умови кредитного зобов`язання, яке позичальником не оскаржується, а отже його правомірність презуміюється та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо підставності стягнення заборгованості за кредитом.
Відповідно до статей 3, 627 ЦК України позичальник добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання, звільнення від виконання яких не може бути виправданим помилковою оцінкою ним певних обставин чи норм права, за відсутності належного правового підґрунтя.
       Інших доводів, які б ґрунтувалися на доказах, а не припущеннях, апеляційна скарга не містить та зводиться до довільного трактування на власну користь відмінної від спірних правовідносин позиції Верховного Суду. 
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
       Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником – адвокатом Грибовод Віталієм Васильовичем, - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 05 грудня 2023 року -залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак