ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2024 року                                
м. Харків
справа № 638/14510/23
провадження № 22-ц/818/1140/24
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.
за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Ізюмська міська рада
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року у складі судді Агапова Р.О.,-
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізюм, Харківської області померла сестра позивача - ОСОБА_2 .
Після її смерті залишилась спадщина: 3/12 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належний померлій відповідно свідоцтва про право на спадщину від 16.01.1979 року за законом посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області.
ОСОБА_2 була розлучена, мала єдиного сина - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На момент смерті ОСОБА_2 у 2012 році, її син був зареєстрованим позивачем за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Батьки позивача та її сестри: ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , не відкривалась.
При зверненні до нотаріуса з приводу відкриття спадкової справи і видачі спадщини на вищезазначене майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку пропущенням нею шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Позивач зазначила, що своєчасно для отримання спадщини не змогла звернутись із заявою до нотаріуса, оскільки, на момент смерті сестри, ОСОБА_2 , в неї залишився син - ОСОБА_3 , 1983 року народження, тому ОСОБА_1 вважала що не має права на спадщину сестри.
На теперішній час позивач бажає продати вищезазначений житловий будинок, але власницею 3/12 частки будинку була сестра і крім позивача у неї не має інших спадкоємців.
Таким чином, позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком 2 місяці від дня набрання чинності рішенням суду.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що наведені позивачем аргументи у якості перешкод для звернення до нотаріуса не можуть бути підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому позовні вимоги необгрунтовані.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки син померлої мав наміри прийняти спадщину, вважала, що вона не має права, як спадкоємець другої черги на спадщину, але син після смерті ОСОБА_2 спадщину не прийняв, що стало підставою її звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ,.
Відповідно до відповіді № 1009/01-16 від 02.10.2023 року, наданої ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцовою О.О., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 74110580 від 27.09.2023, відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 – відсутні.
Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником на праві приватної спільної сумісної власності 3/8 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 є власником на праві приватної спільної сумісної власності 3/12 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 є власником на праві приватної спільної частково власності 18/24 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
29 березня 1985 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , актовий запис № 112. Після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище чоловіка – ОСОБА_8 . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвано 29 вересня 1998 року (а.с. 16).
27 квітня 1985 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , актовий запис № 158. Після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище чоловіка – ОСОБА_10 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , актовий запис № 152.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , актовий запис № 829.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , актовий запис № 255.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, спадкоємцями майна ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є в рівних частках: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .
Часом відкриття спадщини у вказаній справі вважається день смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, після її смерті залишилася спадщина: 3/12 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей із домової книги зареєстрованих та проживаючих у будинку за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_2 були її син ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . На час смерті ОСОБА_3 , за зазначеною адресою залишилась зареєстрованою ОСОБА_1 (а.с. 20-21).
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (статті 1261-1262 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Таким чином, якщо має місце пропуск 6-місячного строку на прийняття спадщини, і відсутні об`єктивні та поважні причини пропуску такого строку, завжди варто звернути увагу на наявність або відсутність відмітки про реєстрацію місця проживання особи-спадкоємця із спадкодавцем, а за відсутності такої відмітки частим доказом на практиці є довідка сільської/селищної ради про постійне проживання без реєстрації в т.ч. на момент смерті за однією адресою разом з померлим, ведення спільного господарства тощо.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду першої та апеляційної інстанції належних доказів причин тривалого не звернення до нотаріальної контори.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта з приводу того, що не обізнаність не звернення до нотаріальної контори сина спадкодавці та не оформлення ним спадщини є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини з огляду на те, що спадщина відкрилась 12.12.2012, а заява про прийняття спадщини була подана позивачкою 27.09.2023 ( а.с. 134).
Зазначене, не позбавляє можливості позивачку звернутися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті племінника, оскільки вона є такою, що прийняла спадщину відповідно до ст.ст.1268, 1269,1270 ЦК України
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, наведені апелянтом доводи не є підставою для скасування даного судового рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд  
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 травня 2024 року.

Головуючий                                                                 О. Ю. Тичкова

Судді                                                                         Н.П. Пилипчук

                                                                       В.Б. Яцина