Справа № 761/45191/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/6788/2024

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року                                                                                                місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді               Журби С.О., 
суддів                                     Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Павлової В.В.,
 
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «СК «ББС Іншуранс» про визнання неправомірною відмови про виплату страхового відшкодування та стягнення страхового відшкодування,
В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про визнання неправомірною відмови про виплату страхового відшкодування та стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0475424/01HT від 22.12.2020 року. Відповідно до п. 8.5. Договору страхова сума становить 950 000, 00 гривень. Програма страхування - повне КАСКО. Додатковою угодою № 2 від 07.04.2021 року до Договору встановлено Вигодонабувача ОСОБА_2 . Пункт 4 Договору, а саме Застрахований транспортний засіб викладено у редакції: НОМЕР_1 . 11.07.2021 року о 10 год. 10 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода на а/д Н-24 «Благовіщинське-Миколаїв» 50 км. Внаслідок ДТП застрахований автомобіль Lexus реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель LS 600H L, під керуванням ОСОБА_2 зазнав пошкоджень, що є страховим випадком згідно з п. 8.3 Договору. Страховика було повідомлено про ДТП та подано заяву, надано всі необхідні документи про виплату страхового відшкодування згідно з Договором № 006-0475424/01HT від 22.12.2020 року в зв`язку зі страховим випадком, що мав місце 11.07.2021 року, з приводу чого претензій зі сторони Страховика не було. У Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» перебуває страхова справа № 97282. Водночас, листом від 13.09.2021 року вих. № 1531-05 відповідач надав відповідь на адвокатський запит від 03.09.2021  року № 2393/09 стосовно страхової справи № 97282, до якої додав лист «Про відсутність підстав для виплати» від 27.08.2021 вих. № 1468-11. Відповідно до вказаного листа Страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на порушення п. 17.6 Договору, зокрема, на думку Відповідача, договір достроково припинився з 25.06.2021 року. Позивачка вказує, що пунктом 17.1.6 Договору передбачено, дія Договору припиняється у разі несплати Страхувальником страхових платежів (премії) в повному обсязі у встановлений Договором строк (п. 8.9.). В такому випадку дія Договору достроково припиняється з 00 годин 00 хвилин дати, наступної за граничною (останньою) датою, передбаченою для сплати чергової частини страхового платежу. Наголошує, що не дивлячись на прострочення позивачем сплати четвертого страхового платежу на 4 дні, сторони жодного разу не заявляли про припинення договору, водночас дії позивача та відповідача також не свідчать про припинення або відмову від договірних відносин. Посилається на правову позицію Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 17.03.2020 y справі № 910/8065/18, де вказано, що Страховик після отримання наступних страхових платежів жодним чином не заявляв про безпідставність їх сплати та не повертав їх платнику як помилкову/неналежну оплату (поки Страхувальник не заявив про виплату страхового відшкодування), що свідчить про продовження договірних відносин між Страхувальником та Страховиком. Позивач наголошує, що страхувальник обґрунтовано вважав, що Договір є чинним, сплачував страхові платежі та розраховував у разі настання страхового випадку на страхове відшкодування відповідно до умов Договору, водночас, дії Страховика свідчать про прийняття наступних страхових платежів, тому фактично сторони вчинили конклюдентні дії, які свідчать про продовження між сторонами договірних відносин на підставі укладеного Договору. Звертає увагу суду на те, що Страховик про повернення страхових платежів вказав у листі від 27.08.2021 року вих № 1468-11 Про відсутність підстав для виплати (тобто близько двох місяців з дати на думку Відповідача припинення Договору), в якому просить повідомити реквізити для повернення платежів, що надійшли Страховій компанії «БРОКБІЗНЕС» після припинення дії Договору. Позивачка вважає, що оскільки сплачені Страхувальником страхові платежі за Договором були у повному обсязі та отримані Страховиком, Договір залишився чинним на момент настання страхового випадку 11.07.2021 року, а після сплати Позивачем 28.06.2021 року страхового платежу сторони продовжили виконувати умови договору. Відтак, на думку позивача, ДТП, що трапилось 11.07.2021 року, є страховим випадком, з настанням якого у Відповідача на підставі статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України «Про страхування» та умов Договору настає обов`язок з виплати страхове відшкодування. Щодо розрахунку виплати страхового відшкодування позивачка зазначала, що про огляд застрахованого автомобіля Lexus д.н.з. НОМЕР_1 , модель LS 600H L, відповідача було повідомлено листом-запрошенням на огляд об`єкта дослідження вих. № 2512/10 від 19.10.2021 року, яке відповідач отримав 21.10.2021 року, уповноважений представник Страховика на огляді був присутній.
Відповідно до Звіту № 358 від 20.11.2021 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля Lexus LS600 HL д.н.з. НОМЕР_1 , складає 1210194, 30 грн. Вказує, що оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає більше, ніж 70% ринковою вартості на дату настання страхового випадку, застрахований автомобіль є конструктивно загиблим у відповідності до п.21.2 Договору. Поряд з цим, позивач вказує, що Страхувальник висловлює бажання передати право власності на застрахований автомобіль Страховику. Таким чином, при переході права власності на застрахований автомобіль до Страховика сума страхового відшкодування розраховується наступним чином: 950 000 грн. (в розмірі ринкової вартості Т3 на дату настання страхового випадку, в межах страхової суми) - 95 000, 00 грн. (вирахуванням франшизи) = 855 000,00 грн. (сума страхового відшкодування). Наголошує, що перехід права власності на транспортний засіб можливий лише за умови отримання страхового відшкодування Позивачем. 
На підставі наведеного позивач просив визнати неправомірною відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування відповідно до Договору №006-0475424/01НТ від 22.12.2020 року, викладену у листі від 27.08.2021 вих. № 1468-11; встановити позивачу строк передачі у власність відповідача застрахованого автомобіля та стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 855 000,00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про визнання неправомірною відмови про виплату страхового відшкодування та стягнення страхового відшкодування відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, 05 січня 2024 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
20 лютого 2024 року відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу.
До відзиву на апеляційну скаргу від відповідача надійшла заява про уточнення даних про відповідача. У своїй заяві заявник зазначив, що 15.12.2023 року ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» змінило найменування на АТ «СК «ББС Іншуранс». У зв`язку із зазначеним, відповідач просив змінити дані про найменування відповідача. Відповідачем до вищевказаної заяви було надано докази, щодо зміни назви. При цьому, дана зміна не пов`язана з ліквідацією юридичної особи, відтак підстави для вирішення питання про процесуальне наступництва у даному випадку відсутні, а подані докази підлягають врахуванню при розгляду справи щодо назви юридичної особи - відповідача. 
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 22.12.2020 між ОСОБА_1 та Страховою компанією «Брокбізнес» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0475424/01НТ. Предметом Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Lexus» р.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 8.5. Договору страхова сума становить 950 000 грн. Програма страхування: повне КАСКО.
21.01.2021 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до Договору № 006-0475424/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 22.12.2020 (далі - Додаткова угода №1).
Згідно п. 1.4. Додаткової угоди №1 п. 8.9. "Розміри страхових платежів і строки їх сплати" викладено у наступній редакції:
1)11 922 грн 50 коп (розмір страхового платежу) - 24.12.2020 (строк сплати (дата включно));
2)950 грн 00 коп (розмір страхового платежу) - 21.01.2021 (строк сплати (дата включно));
3)11 922 грн 50 коп (розмір страхового платежу) - 24.06.2021 (строк сплати (дата включно));
4)11 922 грн 50 коп (розмір страхового платежу) - 24.09.2020 (строк сплати (дата включно)).
07.04.2021 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до Договору № 006-0475424/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 22.12.2020 (далі - Додаткова угода №2).
Згідно п. 1.1. Додаткової угоди №2 внесено зміни до Договору, а саме вигодонабувачем визначено ОСОБА_2 .
11.07.2021 о 10 год. 10 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода на а/д Н-24 «Благовіщинське-Миколаїв» 50 км. Внаслідок ДТП застрахований автомобіль Lexus реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель LS 600H L, № кузова/шаці НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 зазнав пошкоджень.
Позивачкою було повідомлено страховика про ДТП та подано заяву про виплату страхового відшкодування згідно з Договором № 006-0475424/01HT від 22.12.2020 у зв`язку зі страховим випадком, що мав місце 11.07.2021.
Листом від 13.09.2021 вих. № 1531-05 відповідач надав відповідь на адвокатський запит від 03.09.2021 № 2393/09 стосовно страхової справи № 97282, до якої додав лист про відсутність підстав для виплати  від 27.08.2021 вих. № 1468-11.
Зі змісту листа вих. № 1468-11 від 27.08.2021 вбачається, що СК «Брокбізнес» було повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді, оскільки вона настала 11.07.2021, тобто після припинення дії договору страхування. Відмова мотивована тим, що черговий страховий платіж не було здійснено у встановлений строк. Керуючись п. 17.1.6. Договору, договір достроково припинився з 25.06.2021. Також страхова компанія просила повідомити реквізити для повернення платежів, що надійшли страховій компанії після припинення дії договору.
Представником позивачки на адресу страхової компанії надіслано претензію з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до оговору № 006-0475424/01НТ від 22.12.2020 вих. №2446/09 від 28.09.2021.
18.10.2021 (вих.№ 17779-05) страховий повідомив представника позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування по договору, у зв`язку із подією, що настала 11.07.2021.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що станом на 11.07.2021 - дату ДТП, дія договору № 006-0475424/01НТ від 22.12.2020 достроково припинилась, а тому відмова відповідача щодо виплати страхового відшкодування є правомірною.
По своїй суті позиція апелянта, висловлена в апеляційній скарзі, в переважній більшості співпадає з доводами та обґрунтуваннями вимог, які він висловлював в суді першої інстанції, і яким судом надано відповідну правову оцінку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:
«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.
Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»
З огляду на зазначене апеляційний суд  вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.
При вирішенні справи апеляційний суд окремо звертає увагу на відсутність доказів на підтвердження позиції апелянта щодо вчинення відповідачем активних дій, які свідчать про прийняття здійсненої позивачем оплати страхового платежу, а також дій з приводу прийняття та реєстрації в якості страхового випадку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки жодних даних з цього приводу матеріали справи не містять.
Умови п. 17.1.6 договору страхування чітко і недвозначно встановлюють припинення дії договору достроково з 00 годин 00 хвилин дати, наступної за граничною, передбаченою для сплати чергової частини страхового платежу, в даному випадку - 24.06.2021 року. 
Погоджена сторонами процедура передбачає автоматичне припинення дії договору без необхідності вчинення страховиком будь-яких наступних дій: направлення повідомлень, підписання документів тощо. За таких умов, посилання апелянта на правову позицію, викладену Верховним Судом у справі №910/8065/18 від 17.03.2020 року є безпідставними, оскільки в зазначеній справі Верховний Суд дав оцінку випадку, коли страхова компанія для припинення дії договору згідно його умов мала направити відповідне повідомлення страхувальнику, однак не зробила цього, а також вчинила ряд дій, які свідчать про прийняття і погодження продовження дії договору, що в даному випадку відсутнє. За таких умов релевантною у даних правовідносинах є позиція Верховного Суду, висловлена у справі №521/5241/18 та №404/4562/1-ц,  на які посилався суд першої інстанції. При цьому сам лише факт присвоєння страховій справі відповідного номеру, жодним чином не може свідчити про прийняття страховою компанією факту продовження дії страхового договору, так як за твердженням відповідача, такий номер присвоюється кожному повідомленню про настання страхового випадку автоматично, що є внутрішньою організацією роботи страхової компанії і жодним чином не може вважатися активною дією по визнанню страхового випадку. Зазначена позиція жодним чином не була спростована позивачем. Окрім того, з точки зору апеляційного суду наявність самого лише номеру страхової справи не може вважатися дією, яка підтверджує визнання страховою компанією продовження договірних відносин між нею та страхувальником. 
Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                  С.О. Журба

Судді                                                                                                              Т.О. Писана

                                                                                                                                   К.П. Приходько