ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4469/24 Справа № 755/13250/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Худіна О. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О. 
сторони
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Євсюк Сергій Олександровична рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року, ухваленого суддею Худіною О.О. у місті Дружківка Донецької області, повний текст судового рішення складено 05 лютого 2024 року, 
ВСТАНОВИВ
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив що з 17.08.2022 року по 18.08.2022 року ОСОБА_1 здійснив 2 банківських перекази на банківський рахунок ОСОБА_2 на загальну суму у розмірі 117 300 грн.
Зазначені грошові кошти були переказані позивачем ОСОБА_2 без жодних правових підстав, а саме, жодного договору та/або інших документів між сторонами не укладалось і ніяких послуг/товарів не надавалось.
Більше того, відповідач заволодів даними грошовими коштами позивача шляхом обману, що підтверджується Витягом з ЄРДР від 24.08.2022 року, в якому кваліфікуються дані дії за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство).
Таким чином, відповідачем було безпідставно набуто, грошові кошти позивача шляхом обману, і на момент подання даної позовної заяви, відповідач вказані грошові кошти не повернув.
У зв`язку з цим, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті гротові кошти у розмірі 117 300 (сто сімнадцять тисяч триста) грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., судові витрати за професійну правничу допомогу та за судовий збір у розмірі 16 669 грн. 20 коп.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 117 300 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та судові витрати по справі в суді першої інстанції у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 16 669,20 грн., а також стягнути судові витрати по справі в суді апеляційної інстанції у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 5 509,50 грн.
При цьому, представник позивача не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем суду не надано достатньо доказів на підтвердження факту безпідставного набуття відповідачем грошових коштів.
Вказує, що позивач при подачі позову до суду першої інстанції надав суду докази щодо здійснення грошових переказів відповідачу, а саме квитанції про такі перекази, а листом АТ «Універсал Банк» однозначно підтверджено здійснення позивачем грошових переказів та отримання грошових коштів саме відповідачем.
Окрім того, представник позивача вказує на те, що суду були надані належним чином засвідчені копії квитанцій про сплату грошових коштів і у позові було зазначено, що оригінали всіх необхідних документів на вимогу суду будуть пред`явлені в суді, однак суд не витребував у позивача оригінали квитанцій і в судових засіданнях не ставив під сумнів відповідність поданих копій.
ОСОБА_3 зазначає, що кошти позивача які знаходяться у відповідача у будь-якому випадку є безпідставно набутими, так як позивач фактично здійснив тільки переказ грошових коштів відповідачеві, а останній не надав ніяких послуг/товарів позивачеві і отримав грошові кошти без жодних правових підстав. Вказує, що позивач переказав грошові кошти відповідачу за надання послуги особистого характеру, яку відповідач не надав, а за відсутності надання такої послуги, грошові кошти мають бути повернуті позивачу, як безпідставно набуті відповідачем.
Представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн. та сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги, що разом складає 5 509,50 грн. та підтверджено доданими до апеляційної скарги доказами: актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28.02.2024, квитанцією від 29.02.2024, копією договору про надання професійної правничої допомоги та додатковою угодою №1 до договору.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається справа з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 серпня 2022 року через термінал самообслуговування «IBOX» на карту отримувача: НОМЕР_1 було зараховано 5000 грн., що підтверджується квитанцією: 022N-FGG6-DX50-J3YA.(а.с.6)
Згідно копії платіжної інструкції № 251810013 від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 був здійснений переказ коштів в сумі 112 300 грн., призначення платежу: «Прийом готівки для поповнення картки номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , INN НОМЕР_3 ».(а.с.5)
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.08.2022 року вбачається, що до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що 18.08.2022 року приблизно о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4, невстановлена досудовим розслідуванням особа, шляхом обману заволоділа грошовими коштами у розмірі 117 300 грн., що належали заявнику. У зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження №12022105040001771 за ч.1 ст. 190 КК України.(а.с.7)
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 вересня 2023 року витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЕДРПОУ 21133352 місцезнаходження: 04114,м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) інформацію стосовно того, чи належить банківська картка НОМЕР_4 , видана АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідний банківський рахунок НОМЕР_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на яку були здійснені грошові перекази ОСОБА_1 з 17.08.2022 року по 18.08.2022 року на загальну суму у розмірі 117 300 гривень, із підтвердженням повного номеру вказаної картки.
Так, з наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації від 24.10.2023 № БТ/7768 на виконання вказаної вище ухвали суду від 13 вересня 2023 року встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКП НОМЕР_6 ) було відкрито рахунок НОМЕР_5 24.03.2021 року та емітовано платіжну картку НОМЕР_4 від 20.10.2021 року. Станом на 24.10.2023 року рахунок НОМЕР_5 та платіжну картку НОМЕР_4 закрито.
Дані для підтвердження здійснення грошових переказів ОСОБА_1 з 17.08.2022 року по 18.08.2022 року на загальну суму у розмірі 117 300 грн., на картку 5375414131545633 відсутні.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог, виходив з їх недоведеності належними та допустимими доказами, відповідно не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про відшкодування моральної шкоди.
Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції та частково погоджується з доводами представника позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, провадження № 12-46гс19.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, провадження № 12-84гс20).
Позивач, звертаючись із позовом до суду, просив стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 117 300 грн, як безпідставно набуте майно на підставі статті 1212 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21).
Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, провадження №12-182гс18).
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21).
Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.
Наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі статті 1212 ЦК України. У тому разі, якщо договір між сторонами не був укладений, тобто немає правової підстави для передання коштів у момент такого передання, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України.
У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц, провадження № 61-15428св19.
Представник позивача у судовому засіданні суду пояснив, що від ОСОБА_1 йому стало відомо, що між позивачем та відповідачем була укладена усна домовленість щодо перевезення відповідачем ОСОБА_2 з території бойових дій мати позивача, у зв`язку з чим він двічі перерахував на рахунок відповідача грошові кошти, але цього не було зроблено, після чого відповідач зник та більше на зв`язок не виходив.
У матеріалах справи немає доказів того, що відповідач вчиняв, а позивач приймав виконання будь-яких дій, пов`язаних з перевезенням відповідачем ОСОБА_2 з території бойових дій мати позивача, що давало б підстави оцінювати спірні правовідносини як договірні за відсутності письмового договору.
Доказів того, що між сторонами існують якісь правовідносини, що вказують на дружні, родинні стосунки та можливість дарування спірних коштів, у матеріалах справи немає.
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини не є договірними, і повинні кваліфікуватись за  статтею 1212 ЦК України.
Позивачем на підтвердження позовних вимог про перерахування відповідачу грошових коштів суду першої інстанції було надано копію квитанції № 251810013 від 18 серпня 2022 на суму 112 300 грн. про поповнення картки номер  НОМЕР_7 ОСОБА_2 та копію квитанції 022N-FGG6-DX50-J3YA, з якої видно, що 17 серпня 2022 року через термінал самообслуговування «IBOX» на карту отримувача: НОМЕР_1 було зараховано 5000 грн. (а.с.5-6).
З наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації від 24.10.2023 №БТ/7768 на виконання ухвали суду від 13 вересня 2023 року встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКП НОМЕР_6 ) було відкрито рахунок НОМЕР_5 24.03.2021 року та емітовано платіжну картку НОМЕР_4 від 20.10.2021 року. Станом на 24.10.2023 року рахунок НОМЕР_5 та платіжну картку № НОМЕР_4 закрито. Дані для підтвердження здійснення грошових переказів ОСОБА_1 з 17.08.2022 року по 18.08.2022 року на загальну суму у розмірі 117 300 грн., на картку НОМЕР_4 відсутні (а.с.126).
Після ухвалення судового рішення 27.02.2024 на адресу Дружківського міського суду Донецької області надійшов лист АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 23.02.2024 №БТ/1540 на відповідь від 06.09.2023 за вих.№БТ/7768, де Банк просить вибачення за помилку та надає інформацію про те, 18.08.2022 року о 11:35 Банком було отримано платіж у сумі 112 300 грн., який було ініційовано через касу АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та 18.08.2022 о 18:20 було отримано платіж у сумі 5 000 грн., який було ініційовано через термінал самообслуговування «IBOX». Обидва платежу успішно зараховані на рахунок НОМЕР_5 , для користування яким на ім`я ОСОБА_2 емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . Відправником обох грошових переказів є ОСОБА_1 (а.с.157).
Суду апеляційної інстанції представником позивача надано оригінал квитанції № 251810013 від 18 серпня 2022 на суму 112 300 грн. (а.с.183).
Отже, наданими позивачем доказами, а також відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 23.02.2024 №БТ/1540 доведено факт переведення грошових коштів в загальному розмірі 117 300 грн. позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 , тому з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені наявними у справі доказами наявні підстави для задоволення позову в порядку ст.1212 ЦК України та стягненні з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач у позовній заяві розмір морального відшкодування у сумі 50 000 грн. обґрунтовував, що відповідач саме шляхом обману заволодів грошовими коштами та не повернув їх, і позивач змушений був звернутися до адвокатів для захисту його в судовому порядку.
Матеріалами справи встановлено та не заперечувалось позивачем, що він за домовленістю з відповідачем виконати певну послугу (вивезти матір позивача з окупованої території) добровільно двічі перерахував грошові кошти на рахунок відповідача, тому колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є недоведеними, оскільки позивачем не доведено протиправність поведінки особи, яка завдала позивачу моральної шкоди, не надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінив у розмірі 50 000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині.
Крім того, спір між сторонами виник через невиконання не договірних зобов`язань, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до положень  ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом частини 2статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно норм ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України.
При зверненні до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 659, 20 грн.: за подачу позову в сумі 1 673 грн. та 496, 20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, а також витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 15 000 грн., а всього позивач просив стягнути судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції в загальному розмірі 16 669,20 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано наступні докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 30 листопада 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «ЮРКОН» (а.с.11-15); Додаткову угоду №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 30.11.2022 (а.с.16); Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Додатковою угодою №1 від 09.12.2022, де у п.3 вказано, що загалом винагорода за надану професійну правничу допомогу за вказаний період складає 15 000 грн. (а.с.17); квитанцію до платіжної інструкції №39626801 від 02.12.2022 про сплату ОСОБА_1 адвокатському об`єднанню «ЮРКОН» 15 000 грн. (а.с.18).
В апеляційній скарзі представник позивача також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн. та сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги, що разом складає 5 509,50 грн. та на підтвердження цих витрат до апеляційної скарги долучено наступні докази: квитанція про сплату судового збору в розмірі 2 509,50 грн. (а.с.177); ордер адвоката Євсюка С.О. про надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 30 листопада 2022 року (а.с.179-зворот); квитанцію №Т7А6 –С94А-ХРОТ-3КВ6 від 29.02.2024 про сплату ОСОБА_1 адвокатському об`єднанню «ЮРКОН» 3000 грн. юридичних послуг (а.с.180); Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Додатковою угодою №1 від 28.02.2024, де у п.3 зазначено, що загалом винагорода за надану професійну правничу допомогу за період з 16.02.2024 по 28.02.2024 становить 3000 грн. (а.с.180- зворот).
За вимогами част 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічнийінтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмірвитрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретнихобставин справи.
Беручи до уваги надані позивачем до місцевого та апеляційного суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів враховує такі обставини як складність цієї справи; тривалість участі представника позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції; час, об`єктивно необхідний для підготовки позовної заяви, апеляційної скарги  інших процесуальних документів, поданих до суду першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати з правничої допомоги в суді першої інстанції – 15 000 грн. та 3 000 грн. в суді апеляційної інстанції, що разом складає 18 000 грн.
Вимоги позивача про стягнення судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції підлягають частковому задоволенню, пропорційно до задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог, судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 496, 20 грн. залишається за позивачем, оскільки в задоволенні заяви судом першої інстанції було відмовлено.
Позивачем сплачено 1 673 грн. судового збору при подачі позову до суду та 2 509,50 грн. за подачу апеляційної скарги, що разом складає 4 182,50 грн.
Позивачем позов було заявлено на суму 167 300 грн., судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволені частково на суму 117 300 грн., що становить 70% від ціни позову, відповідно судовий збір за розгляд справи в судах обох інстанцій складає 2 927,75 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Євсюк Сергій Олександровичзадовольнити частково.
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 січня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 117 300 грн. (сто сімнадцять тисяч триста гривень), витрати на правничу допомогу за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в розмірі 18 000 грн. (вісімнадцять тисяч гривень) та судовий збір за розгляд справи в судах обох інстанцій в розмірі 2 927,75 грн. (дві тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 75 копійок).
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 12 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: