ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4971/24 Справа № 202/8608/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Барильської А.П., Демченко Е.Л., 
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 — адвоката Бєліка Андрія Сергійовича на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивачка зазначає, що відповідач майже не жив з дітьми, не опікувався їх розвитком та побачився рідко у присутності матері. 
У 2019 року відповідач на пропозицію офіційно розлучитись вчинив насильства стосовно позивачки та став погрожувати забрати дітей. 
Крім того, у грудні 2021 року відповідач забрав дітей під приводом побачення, однак в подальшому разом з ними зник. 
Позивачка вказує, що з того часу вона вживала заходів для повернення дітей, однак відповідач всіляко перешкоджав цьому. 
Враховуючи викладене, позивачка просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з нею за місцем її проживанням та повернути (відібрати) дітей за їх попереднім місцем проживання з матір`ю.
У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей.
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 мешкала з дітьми у м. Москва, а він забезпечував їх матеріально та кожного місяця приїжджав на побачення. 
При цьому, позивач за зустрічним позовом вказує, що вихованням та доглядом дітей займались виключно няні, а в грудні 2021 року йому зателефонувала няня дітей та повідомила, що мати рідко з`являється вдома, не платить їй заробітну плата, а коли приїжджає - знущається над дітьми.
Батько відразу поїхав до дітей та після спілкування з ними вони вирішили поїхати разом до України.
Позивач зазначає, що діти тривалий час мешкають з ним в комфортній обстановці, він забезпечує їх усім належним, а тому передача дітей матері не буде відповідати їх інтересам. 
Тоді як, матір дітей з 2015 року постійно проживає на території країни-агресора російської федерації, де має усталені умови для проживання, отримала та є громадянкою російської федерації.
Враховуючи викладене, позивач просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з ним.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, а саме, визначене місце проживання малолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 .. Вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Бєлік А.С. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог — відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем регулярно вчинялось домашнє насильство та жорстоко наносились побої матері дітей (позивачці) у присутності дітей, а тому суд не мав права визначати місце проживання дітей разом з батьком, у зв`язку з його аморальною поведінкою. Апелянт вказує, що ОСОБА_2 не доведено, що він належним чином виконує обов`язки щодо дітей та не спростовано доводів позивачки щодо його протиправної поведінки. Крім того, апелянт вказує, що відповідач намагається повністю обірвати контакт дітей з матір`ю, а тому визначення місця проживання дітей з ним є неможливим. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2 - адвокат Бесчасова Д.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволенні, а оскаржуване рішення без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що сторони з 04 вересня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 виданим 04 вересня 2015 року Солнцевським відділом РАГС Управління РАГС Москви.
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 2019 року сторони перестали жити в шлюбі, а діти проживали з матір`ю у м. Москва до грудня 2021 року.
Встановлено, що на сьогодні між сторонами у справі існує спір з приводу визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей. Батьки не досягли між собою згоди з ким з них будуть проживати малолітні діти.
Задовольняючи зустрічні позовні вимоги та визначаючи місце проживання дітей з батьком, суд першої інстанції виходив з інтересів малолітніх дітей, врахувавши існуючі сталі соціальні зв`язки дітей в родині батька, їх психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток, належне виховання та зростання у передбачуваній емоційно-стабільній атмосфері. При цьому, суд вказав, що таке рішення зможе запобігти порушенню сталих, гармонійних умов життя дітей, а також запобігти стресу розлучення дітей з батьком, з яким у них наявні тривалі добрі, довірчі стосунки. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.
У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).
Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 23.08.2023 року визнано доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 . Висновок мотивований тим, що діти були вивезені батьком на підставі підроблених документів про смерть матері, батько дітей вчиняв насильство над дружиною та скоїв кримінальні правопорушення, про що були відповідні звернення до компетентних органів. При цьому мати має постійне місце мешкання, дохід.
Згідно з Висновком Органу опіки та піклування Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 3004/03-38 від 21.11.2023 року визначено за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 . Висновок зроблений на підставі наданих обома сторонами документів, за присутності дітей та батьків.
При наданні оцінки наявним двом протилежним висновкам органів опіки та піклування, суд вірно зазначив що Висновок Органу опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області прийнято за місцем реєстрації ОСОБА_1 , де вона мешкала до народження дітей, та де діти фактично ніколи не мешкали. Крім того, висновок прийнято без об`єктивного розгляду всіх обставин, без присутності дітей та батьків. Твердження про підроблення батьком документів жодним чином не підтверджені та органом опіки не перевірялись. 
Разом з тим, Орган опіки та піклування Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області при складенні висновку № 3004/03-38 від 21.11.2023 року здійснив всі дії щодо дослідження обставин проживання малолітніх дітей, їх психоемоційного стану, ставлення до батьків, умови проживання та навчання, а також з`ясовано позицію обох батьків.
Органом опіки досліджено всі обставини родини ОСОБА_6 , які були встановлені.
Так, ОСОБА_1 , є громадянкою України.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, гр. ОСОБА_1 , з 22.03.2023 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 2010350000000278904.
Відповідно до інформаційної довідки № 1845 від 24.10.2022 року виданої Орлівщинським старостинським округом № 3 Піщанської сільської ради в тому, що гр. ОСОБА_1 , зареєстрована у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: донька - ОСОБА_7 , син - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_8 , дідусь - ОСОБА_9 .
ОСОБА_2 є громадянином України
Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.10.2023 року № 2104-7001901403, № 2104-7001901378, № 2104-7001901347 виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оноківської сільської ради Ужгородського району, гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Україна» № 19/06-1 від 19.06.2023 року, ОСОБА_2 дійсно працює на посаді директора виконавчого ТОВ «Юніверсал Україна» з 14 червня 2023 року, посадовий оклад згідно штатного розпису становить 50 000, 00 грн..
Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» виданого департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ВР-000570358, гр. ОСОБА_2 станом на 11.01.2023 року на території України до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.
Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 1962 від 13.10.2023 року, виданої психоневрологічним диспансером відокремленого структурного підрозділу «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету, у гр. ОСОБА_2 ознаки психічних та наркологічних захворювань відсутні.
Відповідно до декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_2 разом з дітьми має підписані декларації із лікарем-педіатром в медичному центрі «Дбаю» з 10.10.2023 року.
Відповідно до довідки Приватного Центру освіти «Му School» від 28 вересня 2023 року № 47, ОСОБА_10 дійсно є ученицею 3-го класу в Приватному Центрі освіти «Му School». Додатково дитина відвідує гуртки різноманітного спрямування, які функціонують на базі закладу. Дитину приводить та забирає з освітнього закладу батько.
Відповідно до довідки Приватного закладу освіти «МАЙ СКУЛ» ТОВ «ПЗО «МАЙ СКУЛ» від 28 вересня 2023 року № 48, ОСОБА_4 дійсно є учнем 1-го класу в «ПЗО «Май Скул». Додатково дитина відвідує гуртки різноманітного спрямування, які функціонують на базі закладу. Дитину приводить та забирає з освітнього закладу батько - ОСОБА_2 .
Відповідно до протоколу психологічного обстеження дитини ОСОБА_11 ГО «Центр психологічної діагностики та реабілітації «ІНСАЙТ» від 16.10.2023 року, встановлено, що на зустрічі дівчинка почувається невимушено, легко встановлює контакт, комунікабельна і відкрита. Дівчинці характерна естетична орієнтованість, своєрідність уподобань. Фізіологічні потреби у зоні комфорту.
Єві притаманна пасивно-споглядальна позиція, сенситивність, тонко-нюансована чутливість. Її індивідуалістичність поєднана з підвищеною вразливістю, вираженою вибірковістю у контактах, опираючись на попередній досвід. Вона відчуває вплив середовища - «безпечно-небезпечно», чутлива до змін мікроклімату в соціумі.
За 8 років свого життя поруч з дитиною була досить велика кількість дорослих, які займали позицію матері як тої, яка повинна задовольнити потреби дитини та дати відчуття безпеки. Через такі часті зміни значимого дорослого (від мами до змінних нянь), дівчинки сформувалась мінливість у прихильності. До біологічної мами надійна прив`язаність не сформувалася ( ОСОБА_12 називає її «тьоткою», емоційно зневажливо). Спогади про маму викликають негативну оцінку, емоції злості та образи, відсторонення. Про повну відсутність емоційного контакту з мамою свідчить малюнок сім`ї дівчинки, на якому біологічна мати відсутня. Проте «мамою» зараз дівчинка називає дружину батька, ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), 1995 р.н.
Це також проявляється у невербальних текстах. Єва малює «свою маму - маму, яка зі мною зараз». Можливі зміни в сімейній системі на сьогоднішній день викликають напругу та внутрішній неспокій («не хочу до тьотки вернутись, там гарно, але мені там погано»).
Моделювання реальної сімейної ситуації (на даний момент) - відчуття опіки, спокою, достатнього простору для розвитку і самореалізації, відчуття формування власної ідентичності через теплу і дружню атмосферу в сім`ї, відчуття безумовної любові і прийняття («тепер ми нормальна сім`я...і велика»).
Висновок протоколу: дівчинка щира, відкрита, комунікабельна, легко іде на контакт. Психоемоційний стан дитини переважно стабільний, в межах вікової норми, базові психологічні потреби дитини задоволені (носять компенсаторний характер), зовнішній і внутрішній мікроклімат найближчого оточення дитини на даний момент сприятливий для виховання і розвитку дівчинки та формування її ідентичності.
Відповідно до протоколу психологічного обстеження дитини ОСОБА_4 , ГО «Центр психологічної діагностики та реабілітації «ІНСАЙТ» від 16.10.2023 року, встановлено, що хлопчик адаптований, легко іде на контакт, проявляє комунікативні навички. У поведінці спостерігається спокійність, цікавість до зовнішніх обставин. Індивідуалістичні риси поєднуються з ранимістю, проявами емпатії, вибірковість в контактах оцінюється з точки зору довіри та безпеки. Є виражена потреба в само стверджуючій поведінці. Тому ОСОБА_15 приховує риси залежності, тривожність, невпевненість у собі, недовірливість і боязкість, побоювання за своє здоров`я. Цей не повний перелік уникань є ознакою травматичного дитячого досвіду. Як наслідок - виражена залежність від об`єкта прихильності, потреба у відчутті захищеності та допомозі.
Суб`єктивно значимою фігурою для дитини на даний момент є батько. Саме його ОСОБА_15 вважає головним та відповідальним за нього. Позицію дорослого у здатності до раціонального самоконтролю розуму над почуттями надає також татові. Саме це в свою чергу дає хлопчику відчуття безпеки, стабільності, сили, впевненості та захищеності.
Проте хлопчик має потребу психологічної близькості, емоційному включенні та безумовному прийнятті. Ренат задовольняє цю потребу через «мою справжню маму» - дружину батька ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), 1995 р.н.
Біологічну маму хлопчик називає «несправжньою, фальшивою тьоткою». Ренат боляче відчуває своє знехтування біологічною мамою. Дитина відчуває нестабільність та невпевненість по відношенню до мами як до дорослої людини. Тому психоемоційно компенсує це задоволенням потреб дружиною батька.
Програвання і моделювання різних ситуацій, в тому числі і проживання знову з мамою викликало у хлопчику напругу та тривогу, тому навіть гіпотеза про можливі зміни в сімейній системі на сьогоднішній день викликали страх та внутрішній неспокій («не хочу туди вернутись, я там боюся»).
Висновок протоколу: дитина потребує стабільності, емоційного комфорту для відчуття захищеності та безпеки у сім`ї від значимих дорослих. Ці дорослі мають бути надійними, постійними та передбачуваними для дитини. Витіснені дитячі травми на сьогодні компенсовані новим складом сімейної системи. Тому зовнішній та внутрішній мікроклімат найближчого оточення дитини на даний момент сприятливий для виховання і розвитку хлопчика та формування його ідентичності.
Також службою у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району спільно із провідним фахівцем із соціальної роботи ЦНСГТ БГ «Плішка» Оноківської сільської ради та інспектором СЮП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 06.10.2023 року здійснено перевірку умов проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт, згідно якого створено всі належні умови для проживання та всебічного розвитку дітей. В дітей наявна окрема кімната, облаштована місцем для відпочинку та навчання, наявний одяг по сезонам та речі особистого вжитку. Під час візиту комісії, малолітні діти перебували на навчанні в закладі освіти.
Начальником служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району було ініційовано проведення зустрічі із дітьми. Під час спілкування діти легко ішли на контакт, були відкриті для розмови.
Про батька ОСОБА_16 діти відгукувались добре з позитивними емоціями, розповідали епізоди, які викликали на їх обличчі посмішку. При розмові про батька, діти були спокійні, в хорошому настрої. Єва відгукувалася про батька з любов`ю та турботою.
Також при розмові було наголошено на тому, що їх біологічна мати ОСОБА_17 жива, турбується за них та переживає. Було запропоновано зателефонувати до матері, однак діти відмовились. В жодному випадку не хотіли спілкуватися та бачити біологічну маму. При розмові з дітьми, про те чи хотіли б вони проживати з біологічною мамою, побачити її - діти відмовлялись, з їх слів, мама до них відносилася погано та ображала їх. Спогади про маму викликали негативну оцінку, емоції злості та образи. Стан дітей ставав тривожний.
Відповідно до листа Центру надання соціальних послуг та безпеки громадян «Плішка» Оноківської сільської ради від 11.10.2023 року № 181/01-12, за місцем проживання гр. ОСОБА_2 , проведено оцінку потреб сім`ї/особи про, що складено відповідний акт.
Згідно Акта оцінки потреб сім`ї/особи, складеного за місцем проживання батька ОСОБА_2 , з`ясовано, що складні життєві обставини у сім`ї відсутні. Малолітні діти забезпечені всім необхідним відповідно до їх віку та потреб. Догляд за дітьми здійснює батько ОСОБА_2 ,
Вказане свідчить про те, що в даному випадку представниками служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району було проведено повну оцінку наявним обставинам життя дітей, та ними зроблені висновки, які відповідають фактичним обставинам справи встановлених судом.
Встановлено, що діти досить тривалий час проживають з зі своїм батьком, яким створено необхідні умови для їх повноцінного, всебічного та гармонійного розвитку і останні є більш прихильними саме до нього.
Встановивши вказані обставини справи, а також взявши до уваги інтереси малолітніх дітей, врахувавши існуючі сталі соціальні зв`язки дітей в родині батька, їх психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток, належне виховання та зростання у передбачуваній емоційно-стабільній атмосфері, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дітей з батьком. Таке рішення зможе запобігти порушенню сталих, гармонійних умов життя дітей, а також запобігти стресу розлучення дітей з батьком, з яким у них наявні тривалі добрі, довірчі стосунки.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість тверджень первісного позивача, щодо раптового та несподіваного викрадення дітей ОСОБА_2 та те, що батько майже від народження дітей їх покинув, бачився з ними край рідко тільки у присутності матері, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема довідкою про перетин кордону за період за період 2019-2022 роки. Також спілкування батька з дітьми підтверджується і тим, що у грудні 2021 року діти були разом з батьком без матері та в подальшому разом виїхали до України. Крім того, відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 почала вживати дії щодо повернення дітей з липня 2022 року (заява про викрадення дітей від 07 липня 2022 року), тобто після 8 місяців їх проживання з батьком.
Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність тверджень представника ОСОБА_1 – адвоката Бєліка А.С. на аморальну поведінку ОСОБА_2 , яка може зашкодити дітям, оскільки вказане не підтверджене належними доказами. Так, в матеріалах справи відсутні рішення про притягнення відповідача до кримінальної чи адміністративної відповідальності за насильницькі дії, вчинені відносно дітей, чи у присутності дітей.
Врахувавши вказані обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, а також те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від її прав та інтересів на гармонійний розвиток та належне виховання, суд дійшов обґрунтованого висновку, що діти повинні залишитися проживати з батьком, визнавши саме з ним їх місце проживання, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 ..
При цьому суд першої інстанції вірно наголосив, що визначення місця проживання дітей з батьком не позбавляє матір права піклуватися про них, бачитися з ними, спілкуватися, брати участь у їх житті, проявляти материнську любов.
Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідачем регулярно вчинялось домашнє насильство та жорстоко наносились побої матері дітей (позивачці) у присутності дітей, а тому суд не мав права визначати місце проживання дітей разом з батьком, у зв`язку з його аморальною поведінкою, колегія суддів вважає безпідставними, так як позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного. 
Твердження апелянта в скарзі про те, що ОСОБА_2 не доведено, що він належним чином виконує обов`язки щодо дітей та не спростовано доводів позивачки щодо його протиправної поведінки, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки вказане спростовуються встановленими обставинами справи та матеріалами справи. 
Крім того, вказані доводи апелянта зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. 
Також представником апелянта до апеляційної скарги було надано рішення Преснянського районного суду міста Москва російської федерації від 14.06.2022 року, яким визначено місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом із матір ОСОБА_1 , та представник апелянта посилався у своїх доводах на вказане рішення суду, колегія суддів до уваги не приймає, а також зазначає, що рішення судів російської федерації в Україні не застосовуються. 
Інші твердження колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення зустрічних позовних вимог та відмову у задоволенні первісного позову.
Оскаржуване рішення, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вжиті ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року заходи забезпечення позову, так як заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють до набрання рішенням у справі законної сили. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  — адвоката Бєліка Андрія Сергійовича — залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року - залишити без змін.
Вжиті ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року заходи забезпечення позову — скасувати. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко