ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4741/24 Справа № 214/3862/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

Головуючого судді Тимченко О.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
за участю секретаря судового засідання Бортника В.А.

учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідач  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 214/3862/23 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію, компенсації за інфляційні втрати, 3% річних, пені, плати за абонентське обслуговування,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року (суддя Прасолов В. М.), ухвалене в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 12 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В червні 2023 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 є АТ «Криворізька теплоцентраль». ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 562,3 кв.м, яке вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . З 01 листопада 2021 року з  ОСОБА_1  фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.Факт поставки теплової енергії у період 01.11.2021 - 31.03.2023 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок  АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення 57. У період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року відповідачкою за адресою:  АДРЕСА_2  було спожито теплову енергію у розмірі 139,17 Гкал на загальну суму 731 729,40 грн., однак оплату за отриману послугу ОСОБА_1  не здійснила. Отже, відповідачка не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за Типовим договором щодо приміщення, розташованого за адресою:  АДРЕСА_2  за період з листопада 2021 року по березень 2023 року за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 731 729,40 грн., за послугу з абонентського обслуговування - 130,50 грн., а всього - 731 859,90 грн. Згідно із пунктом  45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. За порушення строків оплати за поставлену теплову енергію Відповідачеві нараховано: компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 10 276,10 грн., 3% річних у розмірі 3494,90 грн., пеню у розмірі 4 252,12грн. 

Просило суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму боргу за поставлену теплову енергію у розмірі 731 729,40 грн.; 3% річних у розмірі 3 494,90 грн.; компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 10 276,10 грн.; пеню в розмірі 4 252,12 грн; плату за абонентське обслуговування в розмірі 130,50 грн., та судовий збір в розмірі 11 248,25 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 84 606 грн. 56 коп., яка складається з: заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення в сумі - 62553 грн. 85 коп.; заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення в сумі - 20000 грн. 56 коп.; суми компенсації за інфляцію, нараховану за заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 879 грн. 11 коп.; суми компенсації за інфляцію, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення - 291 грн. 03 коп.; суми 3% річних, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 298 грн. 98 коп.; суми 3% річних, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення - 98 грн. 92 коп.; суми пені, нараховану за заборгованість з оплати вартості на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 363 грн. 76 коп.; суми пені, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, тобто послуги на опалення загального користування - 120 грн. 35 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 269 грн. 09 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що договір між позивачем та відповідачкою не укладений, в приміщення відповідачки не здійснюється подача теплоносія, отже, відповідачка не несе обов`язку сплачувати позивачу будь-які суми стосовно цього приміщення, окрім оплати теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та оплати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення. При цьому, оскільки договір між позивачем та відповідачкою не укладений, то відповідачка не несе обов`язку здійснювати плату за абонентське обслуговування, так як цей платіж є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Криворізька теплоцентраль» посилається на порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, дійшов невірного висновку, що позивачем не дотримано законної процедури укладення договору про надання послуги з постачання теплової енергії, оскільки, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Помилковий висновок суду про відсутність укладеного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, як наслідок, призвів до хибного висновку про відсутність обов`язку відповідача сплачувати надану послугу з постачання теплової енергії до приміщення, яке належить відповідачеві, та обов`язку щодо здійснення плати за абонентське обслуговування. Судом не взято до уваги, що послуги з постачання теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення надаються на договірних засадах відповідно до Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 5050/жб від 01.11.2021, та є складовими всієї плати за надану послугу з постачання теплової енергії. Крім того, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є належним чином оформлений Акт про відокремлення (відключення) квартири/нежилого приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води. Такого Акту, як і відключення не існує.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представик АТ «Криворізька теплоцентраль» Клецько Л.В. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу задовольнити. 

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ДП «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 року перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 ЦК України, ПАТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль».

В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ «Криворізька теплоцентраль», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до ЗУ «Про акціонерні товариства», змінено найменування товариства на АТ «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 є АТ «Криворізька теплоцентраль».

1 жовтня 2021 року позивачем на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua, було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за посиланням: https://tec.dp.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi/, який є публічним договором приєднання, що вбачається з договору (а.с. 13-18).

Позивач повідомлення про місце опублікування тексту договору в рахунках на оплату послуг не розміщував, що визнається представником позивача, не спростовується наявними в справі доказами.

Позивач не розміщував у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах повідомлення про місце опублікування тексту договору.

До 18 травня 2021 року приміщення АДРЕСА_3 належало АТ «Ощадбанк», в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року, реєстровий номер 1384, зазначене приміщення придбала ОСОБА_2 , а 29 жовтня 2021 року його придбала ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2021р., реєстровий номер 3113 (а.с.95-98), витягом (а.с.11-12, 99-100).

8 квітня 2019 року припинено подачу теплоносія в належне на даний час відповідачці приміщення АДРЕСА_3 ,у зв`язку з поривом на вводі в дане приміщення. При цьому запропоновано відповідачці вжити заходи для заміни труби на подачу гарячої води до цього приміщення. Вказані обставин встановлені актами (а.с.107, 108).

Прилади опалення в цьому приміщенні відсутні, що встановлено технічним паспортом (а.с.102-104), актом (а.с. 112-115).

До даного часу теплоенергія до належного відповідачці приміщення не подається, що вбачається з пояснень її представника, технічного паспорту (а.с.102-104), акту (а.с. 112-115), показань свідка ОСОБА_3 , актів (а.с.107, 108, 109, 110).

Позивач здійснює відповідачці нарахування за послугу з постачання теплової енергії та за послугу з абонентського обслуговування, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року

Відповідачка, з метою підтвердження неотримання теплової енергії, зверталася до позивача з проханням встановити прилад обліку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію, компенсації за інфляційні втрати, 3% річних, пені, плати за абонентське обслуговування. Рішення суду в частині задоволених позовних вимог заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення в сумі - 62 553 грн. 85 коп, заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення в сумі - 20000 грн. 56 коп.; суми компенсаціії за інфляцію, нараховану за заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 879 грн. 11 коп.; суми компенсації за інфляцію, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення - 291 грн. 03 коп.; суми 3% річних, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 298 грн. 98 коп.; суми 3% річних, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення - 98 грн. 92 коп.; суми пені, нараховану за заборгованість з оплати вартості на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 363 грн.76 коп.; суми пені, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, тобто послуги на опалення загального користування - 120 грн. 35 коп., а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судове рішення мотивоване тим, що договір між позивачем та відповідачкою не укладений, в приміщення відповідачки не здійснюється подача теплоносія, отже, відповідачка не несе обов`язку сплачувати позивачу будь-які суми стосовно цього приміщення, окрім оплати теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та оплати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення. При цьому, оскільки договір між позивачем та відповідачкою не укладений, то відповідачка не несе обов`язку здійснювати плату за абонентське обслуговування, так як цей платіж є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до вимог статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно з вимогами статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до вимог статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як визначено статтею 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків; у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Як передбачено вимогами статті 549 ЦК України , неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно пункту 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка замовляє, придбаває, отримує, використовує, вживає або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю чи виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем, згідно цієї норми виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Згідно статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на , зокрема, ліквідацію наслідків аварії.

Як визначено статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги; при цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Як передбачено вимогами статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу.

Відповідачка, як власник приміщення, яке розташоване в багатоквартирному будинку, є споживачем комунальних послуг.

Позивачем 08 квітня 2019 року припинена подача теплоносія у зв`язку з поривом на вході в приміщення, яке на даний час належить відповідачці, таке припинення надання послуги узгоджується з вимогами статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої, надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на, зокрема, ліквідацію наслідків аварії. В той же день на АТ «Криворізька теплоцентраль» покладений обов`язок замінити трубу на подачу гарячої води. Такий обов`язок відповідає вимогам статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Позивачем, всупереч його обов`язкам, передбаченим статями 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наслідки аварії так і не ліквідовані, теплопостачання в належне відповідачці приміщення не здійснюється.

Відповідачка не несе обов`язок вживати заходів щодо усунення наслідків аварії, здійснювати заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, оскільки згідно статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний вчиняти такі дії, якщо неполадки виникли з його вини або майно пошкоджено з його вини, а вини відповідачки у виникненні аварії, не встановлено.

АТ «Криворізька теплоцентраль» не дотримано законної процедури укладенняз  ОСОБА_1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, оскільки, позивач не виконав свого обов`язку, визначеного статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», про розміщення повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відтак, позивач не забезпечив можливість для відповідачки ознайомитися з текстом публічного договору, а відтак сплив 30-ти днів після опублікування договору на сайті позивача, не дає підстав вважати, що він укладений. Також укладення відповідачкою договору з позивачем при відсутності реального теплопостачання, суперечило б такій засаді цивільного законодавства, як розумність.

Таким чином, враховуючи, що договір між позивачем та відповідачкою не укладений, що в приміщення відповідачки не здійснюється подача теплоносія, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачка не має сплачувати позивачу будь-які суми стосовно цього приміщення, окрім оплати теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та оплати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення. Крім того, оскільки договір між позивачем та відповідачкою не укладений, то відповідачка не несе обов`язку здійснювати плату за абонентське обслуговування, так як цей платіж є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Твердження позивача в апеляційній скарзі про укладення відповідачкою договору з позивачем і внаслідок цього наявність боргу в неї за постачання теплоенергії, при відсутності реального теплопостачання, суперечить таким засадам цивільного законодавства як справедливість та добросовісність, та всупереч положенням ст. 13 ЦК України, порушує права відповідачки та вчинено з наміром завдати майнової шкоди відповідачці.

Колегія суддів приходить до переконання, що відповідачка не несла обов`язку сплачувати позивачу будь-які суми стосовно цього приміщення, окрім оплати теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та оплати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, у тому числі здійснювати абонентську плату. Відтак, відсутні підстави стягувати з неї суми компенсації за інфляцію, 3% річних, пеню, які нараховані позивачем на борг за опалення приміщення та борг за абонентське обслуговування. 

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін. 

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                О.О.Тимченко

Судді:                                                                 Я.М.Бондар

                                                                        В.П.Зубакова

Повне судове рішення складено 25 червня 2024 року

Головуючий                                                                О.О.Тимченко