ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 квітня 2024 року           справа №360/1323/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Пляшкова К.О.), складеного в повному обсязі 11 січня 2024 року, у справі № 360/1323/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з такими позовними вимогами: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18 жовтня 2023 року № 164550005976 про відмову в призначенні пенсії;
2) зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за її заявою від 11 жовтня 2023 року з дати виникнення права на пенсію, тобто з 16 липня 2023 року, зарахувавши до загального страхового стажу період навчання в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; періоди роботи з 08 квітня 1981 року по 23 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський» та періоди здійснення підприємницької діяльності з 30 травня 1995 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 30 листопада 2001 року, з 01 січня 2002 року по 30 листопада 2002 року, з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2009 року та з 01 жовтня 2021 року по 14 червня 2022 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року  позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18 жовтня 2023 року № 164550005976 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 жовтня 2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; роботи з 08 квітня 1981 року по 23 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови у задоволені позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 360/1323/23 в зазначеній частині та задовольнити позов у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що вона сплачувала збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку, то така обставина відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення» надає їй право на зарахування спірних періодів здійснення нею підприємницької діяльності до страхового стажу, а з 01 березня 2022 року відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки її зареєстрованим місцем проживання є Луганська область, позивач не може нести жодних негативних наслідків за несплату ЄСВ так як така сплата на період дії воєнного стану є добровільною.
Крім того, не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив наступне.
До страхового стажу позивача не враховано періоди: навчання з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1987 року; здійснення підприємницької діяльності з 30 травня 1995 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 30 листопада 2001 року, з 01 січня 2002 року по 30 листопада 2002 року та з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2009 року та з 01 жовтня 2021 року по 14 червня 2022 року; трудової діяльності особи згідно з трудовою книжкою від 20.08.1981 серії НОМЕР_1 . 
Також в трудовій книжці потребують підтвердження низка періодів.
Оскільки у позивача відсутній страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV, відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком.
Відповідач вважає, що ГУПФУ в Кіровоградській області не допускало щодо позивача жодних протиправних дій.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) через веб портал Пенсійного фонду України звернулася із заявою від 02 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУПФУ в Чернівецькій області від 08 вересня 2023 року № 164550005976 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. За обрахунком ГУПФУ в Чернівецькій області страховий стаж позивача становить 27 років 0 місяців 03 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди:
навчання з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року, оскільки в записі в трудовій книжці серії НОМЕР_1 зазначено не повну підставу (відсутня дата видачі диплому);
навчання з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1987 року, оскільки згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 в даний період наявна робота. Необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання;
роботи з 08 квітня 1981 року по 27 липня 1981 року, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення дати, що не завірене належним чином;
провадження підприємницької діяльності протягом 2004 року, з квітня 2005 року по грудень 2005 року, з 2006 року по квітень 2009 року, оскільки згідно з даними Державного реєстру застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків.
Згідно із розрахунком стажу для визначення права, до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 24.07.1981 по 30.06.1982 догляд за дитиною до 3 років; з 01.07.1982 по 01.03.1983, з 02.03.1983 по 26.04.1983, з 27.04.1983 по 05.05.1983 догляд за дитиною до 3 років; з 06.05.1983 по 20.06.1984, з 21.06.1984 по 23.07.1984 догляд за дитиною до 3 років, з 13.02.1985 по 01.06.1992, з 02.08.1996 по 13.12.1999, з 01.12.2000 по 31.12.2000, з 01.12.2001 по 31.12.2001, з 01.12.2002 по 31.12.2002, з 01.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2005 по 31.03.2005, з 01.05.2009 по 31.05.2009, з 01.06.2009 по 31.10.2009, з 01.11.2009 по 31.12.2009 підприємець, з 01.01.2010 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.05.2020 ФОП (карантин), з 01.06.2020 по 30.09.2021, з 05.07.2022 по 27.11.2022 безробіття, з 01.06.2023 по 30.06.2023, всього 27 років 00 місяців 03 дні.
ГУПФУ в Луганській області листом від 13 вересня 2023 року № 1200-0304-9/18077 запропоновано повторно опрацювати електронну пенсійну справу позивача без використання принципів черги та переглянути рішення про відмову в призначенні пенсії в частині обчислення страхового стажу роботи. Вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 3 дні.
Листом від 29 вересня 2023 року № 2400-2602-9/40415 ГУПФУ в Чернівецькій області повідомило ГУПФУ в Луганській області про погодження з позицією, викладено в листі щодо необхідності переглянути страховий стаж. Винесено нове рішення про відмову та долучено до ЕПС.
Рішенням ГУПФУ в Чернівецькій області від 26 вересня 2023 року № 164550005976 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. За обрахунком ГУПФУ в Чернівецькій області страховий стаж позивача становить 16 років 04 місяці 02 дні, стаж для визначення права становить 16 років 05 місяців 12 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди: 
згідно з записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку не завірено печаткою підприємства, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, разом з тим потребують додаткового уточнення періоди: навчання з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року, оскільки в записі зазначено не повну підставу (відсутня дата видачі диплому); навчання з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1987 року, оскільки в даний період наявна робота; роботи з 08 квітня 1981 року по 27 липня 1981 року, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення дати, що не завірене належним чином; роботи з 01 липня 1982 року 01 березня 1983 року, оскільки запис про звільнення в трудовій книжці внесений без зазначення повної підстави (дата наказу);
провадження підприємницької діяльності з 30 травня 1995 року по 31 грудня 2003 року та протягом 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з 2006 року по квітень 2009 року, оскільки згідно з даними Державного реєстру застрахованих осіб відсутня інфрмація про сплату страхових внесків.
Згідно із розрахунком стажу для визначення права, до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 24.07.1981 по 23.07.1984 догляд за дитиною до 3 років; з 01.12.2000 по 31.12.2000, з 01.12.2001 по 31.12.2001, з 01.12.2002 по 31.12.2002, з 01.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2005 по 31.03.2005, з 01.05.2009 по 31.05.2009 підприємець, з 01.06.2009 по 31.10.2009, з 01.11.2009 по 31.12.2009 підприємець, з 01.01.2010 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.05.2020 ФОП (карантин), з 01.06.2020 по 30.09.2021, з 05.07.2022 по 27.11.2022 безробіття, з 01.06.2023 по 30.06.2023, всього 16 років 05 місяців 24 дні.
Позивач повторно звернулася через веб портал Пенсійного фонду України із заявою від 11 жовтня 2023 року про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУПФУ в Кіровоградській області від 18 жовтня 2023 року № 164550005976 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. За обрахунком ГУПФУ в Кіровоградській області страховий стаж позивача становить 16 років 04 місяці 02 дні, стаж для визначення права становить 16 років 05 місяців 24 дні. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди:
навчання з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1987 року згідно з дипломом від 29.06.1987 серії ЛТ № 870756, оскільки періоди навчання перетинаються із періодами роботи згідно з записами трудової книжки. Для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період та форму навчання із зазначенням реорганізації (в разі необхідності);
здійснення підприємницької діяльності з 30 травня 1995 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 30 листопада 2001 року, з 01 січня 2002 року по 30 листопада 2002 року та з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року, оскільки відсутні відомості про форму оподаткування та сплату страхових внесків;
здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2009 року та з 01 жовтня 2021 року по 14 червня 2022 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків;
трудової діяльності особи згідно з трудовою книжки від 20.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: записи на титульній сторінці трудової книжки не засвідчено печаткою підприємства.
Також в трудовій книжці потребують підтвердження наступні періоди: період навчання з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року (не зазначено дату диплому). Для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду необхідно надати документ про період навчання; період роботи з 08 квітня 1981 року по 27 липня 1981 року (має місце виправлення дати звільнення з роботи); період роботи з 01 липня 1982 року по 01 січня 1983 року (до трудової книжки не внесено дату наказу про звільнення з роботи). Для зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи необхідно надати підтверджуючі довідки про стаж, видані за місцем роботи/уповноваженим органом (правонаступником/архівним відділом) на підставі первинних документів з інформацією про реорганізацію (в разі необхідності).
Згідно із розрахунком стажу для визначення права, до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 24.07.1981 по 23.07.1984 догляд за дитиною до 3 років; з 01.12.2000 по 31.12.2000, з 01.12.2001 по 31.12.2001, з 01.12.2002 по 31.12.2002, з 01.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2005 по 31.03.2005, з 01.05.2009 по 31.05.2009, з 01.06.2009 по 31.10.2009, з 01.11.2009 по 31.12.2009 підприємець, з 01.01.2010 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.05.2020 ФОП (карантин), з 01.06.2020 по 30.09.2021, з 05.07.2022 по 27.11.2022 безробіття, з 01.06.2023 по 30.06.2023, всього 16 років 04 місяці 02 дні.
Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернулась до суду.
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на зарахування до страхового стажу періодів роботи має бути відновленим із  зобов`язанням повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до положень частини першої статті 1 № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Законом № 1058-IV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Абзацами другим та восьмим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Згідно із частиною четвертою статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з пунктами «а» та «б» статті 3 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом:
особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України;
особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із частиною третьою статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також:
будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (пункт «а»);
навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт «д»);
тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи (пункт «е»);
час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (пункт «ж»).
При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.
Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за  відсутності  трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХП).
Таким чином, інші документи мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.           
Дослідженням трудової книжки позивача від 20.08.1981 серії НОМЕР_1 встановлено наявність у ній таких записів:
запис № 1 з 01.09.1980 по 21.07.1981 - навчання в ПТУ № 61 (диплом НОМЕР_3 );
запис № 2 від 08.04.1981 – призначена в Лисичанському міськмолокозаводі Ворошиловградської області підсобною транспортною робочою по ІІ розряду в цех розливу на час проходження виробничої практики (наказ від 14.07.1981 № 33-а параграф 2);
запис № 3 від 27.07.1981 – звільнена за закінченням практики (наказ від 14.07.1981 № 33-а параграф 2);
запис № 4 від 01.07.1982 – прийнята нянею в Дитясла м. Горського (наказ від 01.07.1982 № 46),
запис № 5 від 01.03.1983 – звільнена у зв`язку з переходом на іншу роботу (наказ № 94);
запис № 6 від 02.03.1983 – зарахована учнем розкрійника цеху № 6 в Первомаську взуттєву фабрику (записка від 22.02.1983 № 165);
запис № 7 від 26.04.1983 – звільнена (записка від 26.04.1983 № 228);
запис № 8 від 06.05.1983 – прийнята черговою з переїзду на Вантажно-транспортне управління ВО «Первомайськвугілля» (наказ від 06.05.1983 № 38к);
запис № 9 від 20.06.1984 – звільнена (наказ від 25.06.1984 № 73к);
запис № 10 від 13.02.1985 – зарахована в штат радгоспу «Гірський» на посаду вихователя на період декретної відпустки (наказ від 11.02.1985 № 12);
запис № 11 від 20.08.1985 – переведена на постійну роботу вихователем (наказ від 20.08.1985 № 64);
запис № 12 від 01.30.1989 – переведена методистом зі спорту (наказ від 23.10.1989 № 174);
запис № 13 від 11.11.1990 – переведена вихователем в дитсад-ясла (наказ від 11.11.1990 № 184);
запис № 14 від 01.06.1992 – звільнена (наказ від 04.06.1992 № 76).
Дослідженням диплому від 29.06.1987 серії ЛТ № 870756 встановлено, що позивач в 1984 році вступила до Артемівського педагогічного училища і в 1987 році закінчила повний курс названого училища по спеціальності виховання в дошкільних закладах. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 29 червня 1987 року присвоєно кваліфікацію вихователь в дошкільних закладах.
Свідоцтвом про народження від 14.02.2023 серії НОМЕР_4 підтверджено, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з даними ІКІС «Податковий блок» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в період з 06 червня 1995 року по 14 червня 2022 року перебувала як платник податків на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області (Попаснянський район); номер взяття на облік платника податків 122; код ВЕД 47.81; найменування ВЕД роздрібна торгівля з лотків на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; в період з 02 серпня 1996 року по 13 грудня 1999 року була зареєстрована платником ПДВ; в період з 01 січня 2012 року по 14 червня 2022 року була зареєстрована платником єдиного податку та перебувала на спрощеній системі оподаткування, група 2, ставка 20; з 28 лютого 2002 року взята на облік як платник ЄСВ, реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Листом ГУ ДПС у Луганській області від 13.09.2023 № АДВ.-2611/6/12-32-12-01-06 підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ДПС у Луганській області як суб`єкт підприємницької діяльності з 06 червня 1995 року по 14 червня 2022 року; відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 16.01.2012 № 2733/10, з 21 січня 2012 року застосовувала 2 групу платників єдиного податку зі ставкою 20 відсотків (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. Анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 проведено 14 червня 2022 року, відповідно до отриманого від державного реєстратора повідомлення від 14.06.2022 № 2003720060007002335 про проведення державної реєстрації припинення ФОП.
Згідно з листом ГУ ДПС у Луганській області від 29.09.2023 № АДВ-2749/6/12-32-13-01-13 станом на 29.09.2023 в інтегрованій картці ОСОБА_1 по коду класифікації бюджету 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати; винагороди за договорами ЦПХ; допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами) існує заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 1512,96 грн за травень 2019 року, яка утворилася внаслідок подвійного нарахування єдиного внеску, нарахованого на суми заробітної пати за травень 2019 року у сумі 3696,00 грн.
Дослідженням довідки форми ОК-5 від 23 січня 2023 року та від 04 вересня 2023 року встановлено, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України наявні індивідуальні відомості про застраховану особу позивача за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2023 року.
Згідно з даними Реєстру позивачем сплачено страхові внески: за грудень 2000 року, за грудень 2001 року, за грудень 2002 року, за грудень 2003 року, за січень-березень 2005 року, травень-жовтень 2009 року, за 2010 рік, за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік, за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік, за січень-лютий 2020 року, червень-грудень 2020 року, січень-вересень 2021 року. Також за даними з реєстру позивач в період з 05 липня 2022 року по 27 листопада 2022 року отримувала виплати від Полтавського обласного центру зайнятості. Також страхувальником – Виконавчий комітет Лютенської сільської ради сплачено страховий сплачено страхові внески за застраховану особу позивача за червень 2023 року.
При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача містять повну інформацію про роботу позивача у спірний період та характер виконуваних позивачем робіт, окрім того вказані записи виконані у відповідності до вимог законодавства, із зазначенням відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, та без будь-яких помилок або виправлень.
В період, в якому позивачу оформлялася трудова книжка, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі  - Інструкція №162).  
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).
Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відтак, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.
Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка містить усі необхідні відомості про роботу позивача у спірні періоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.
З вищеописаних матеріалів справи судами встановлено, що позивач звернулася через веб портал Пенсійного фонду України із заявою від 11 жовтня 2023 року про призначення пенсії за віком.
Для розгляду заяви позивача відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності визначено ГУПФУ в Кіровоградській області, рішенням якого від 18 жовтня 2023 року № 164550005976 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.
З вищенаведених правових норм слідує, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV за умови досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 30 років на дату досягнення цього віку.
За даними паспорта громадянина України позивач досягла 60 річного віку 15 липня 2023 року, тобто досягла віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.
Що стосується наявності у позивача необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, суд зазначає таке.
За розрахунком стажу для визначення права позивача на призначення пенсії за віком, здійсненим відповідачем, страховий стаж позивача становить 16 років 04 місяці 02 дні, стаж для визначення права становить 16 років 05 місяців 24 дні.
Як слідує з рішення ГУПФУ в Кіровоградській області від 18 жовтня 2023 року № 164550005976, до страхового стажу позивача не зараховані низка періодів
Щодо наведених ГУПФУ в Кіровоградській області у рішенні від 18 жовтня 2023 року № 164550005976 мотивів незарахування до страхового стажу позивача періодів навчання в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; роботи з 08 квітня 1981 року по 23 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський», підтверджених трудовою книжкою позивача від 20.08.1981 серії НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
З вище вказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній.
Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні записи про навчання в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; роботи з 08 квітня 1981 року по 27 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський».
Також встановлено, що трудова книжка містить недоліки в її оформленні: запис на титульній сторінці трудової книжки не засвідчено печаткою підприємства; не вказано дату диплому, на підставі якого внесено запис про навчання позивача в ПТУ № 61; має місце виправлення в даті звільнення позивача з роботи у Лисичанському міському водоканалі.
Однак, суд зазначає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому неправильне оформлення трудової книжки та неповнота деяких записів у ній, не може ставитись в провину власнику трудової книжки. Окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від її волевиявлення.
У свою чергу, записи про навчання позивача в ПТУ № 61, її роботу у Лисичанському міському водоканалі та у радгоспі «Гірський» містять необхідну інформацію про факти навчання та роботи, періоди її зайнятості, посади.
Достовірність таких записів підтверджена підписами уповноважених осіб, якими їх внесено, скріпленими печатками підприємств.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Кіровоградській області безпідставно не враховано трудову книжку від 20.08.1981 серії НОМЕР_1 за документ, що підтверджує час навчання позивача в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; роботи з 08 квітня 1981 року по 23 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський», та не зараховано вказані періоди до страхового стажу.
Відповідно позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується незарахування відповідачем спірних періодів підприємницької діяльності позивача, суд зазначає наступне.
З вищенаведених положень Закону № 1788-XII та Закону № 1058-IV слідує, що зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу особи здійснюється за умови сплати страхових внесків.
Законодавець передбачив зарахування як до трудового, так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди ведення ними підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
При цьому, Порядком № 637 та Порядком № 22-1 визначено, що за документ, який підтверджує ведення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку, приймаються: до 01 січня 2004 року – свідоцтво про сплату єдиного податку або спеціальний торговий патент, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування; після 01 січня 2004 року – індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5).
На підтвердження здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування представником позивача в матеріали справи надано: інформацію про позивача з інформаційних баз ГУДПС України у Луганській області, а також листи ГУДПС у Луганській області від 13.09.2023 № АДВ.-2611/6/12-32-12-01-06, від 29.09.2023 № АДВ-2749/6/12-32-13-01-13.
Дослідженням наданих документів встановлено, що позивач як фізична особа-підприємець була зареєстрована в період з 06 червня 1995 року по 14 червня 2022 року. Також вказані документи підтверджують, що позивач була зареєстрована платником єдиного внеску та перебувала на спрощеній системі оподаткування в період з 01 січня 2012 року по 14 червня 2022 року. Інформація про здійснення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування до 01 січня 2012 року у вказаних документах відсутня.
Навпаки вказані документи містять інформацію, що позивач в період з 02 серпня 1996 року по 13 грудня 1999 року була зареєстрована платником податку на додану вартість, що навпаки вказує на перебування позивача у цьому періоді на загальній системі оподаткування.
Отже вказаними документами не підтверджено, що до 01 січня 2012 року позивач здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування та сплачувала єдиний податок.
При цьому, позивачем не надано визначених законодавством торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідки про сплату страхових внесків.
Суд також зауважує, що лист ГУДПС у Луганській області від 29.09.2023 № АДВ-2749/6/12-32-13-01-13 з інформацією про відсутність за позивачем заборгованості по сплаті єдиного внеску до травня 2019 року не є належним доказом наявності підстав для зарахування періодів підприємницької діяльності позивача за періоди з 30 травня 1995 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 30 листопада 2001 року, з 01 січня 2002 року по 30 листопада 2002 року, з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2009 року до страхового стажу.
В довідці ОК-5 відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків за спірні періоди підприємницької діяльності.
Також позивачем, як докази, не надані визначених Порядком № 637 підтвердження  сплати нею страхових внесків у вказаних періодах (платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ тощо).
Щодо тверджень представника позивача, що відповідно до пункту 9-3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону; платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України звільняються від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону. Платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд зауважує, що вказаним пунктом платникам єдиного внеску надано пільгу по сплаті єдиного внеску з 01 березня 2022 року, зупинено застосування до них заходів впливу та стягнення за несплату єдиного внеску, визначено, що в цей період сплата єдиного внеску здійснюється добровільно.
Проте ані цим Законом, ані Законом № 1058-IV, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не визначено можливості включення такого періоду до страхового стажу, як це, наприклад, було визначено для осіб, зазначених у пунктах 2, 3, 13 частини першої статті 11 Закону № 1058-IV, які не сплачували страхові внески за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року на підставі пункту 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (пункт 14-5 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1058-IV).
Відповідно суд дійшов висновку про безпідставність таких тверджень позивача.
Відтак, відповідачем правомірно не зараховано до страхового стажу позивача на підставі наданих нею документів періоди підприємницької діяльності з 30 травня 1995 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 30 листопада 2001 року, з 01 січня 2002 року по 30 листопада 2002 року, з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2009 року та з 01 жовтня 2021 року по 14 червня 2022 року, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Зважаючи, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди навчання в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; роботи з 08 квітня 1981 року по 23 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський», підтверджені трудовою книжкою від 20.08.1981 серії НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення ГУПФУ в Кіровоградській області від 18 жовтня 2023 року № 164550005976 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням ГУПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 11 жовтня 2023 року про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу періоди навчання в ПТУ № 61 з 01 вересня 1980 року по 21 липня 1981 року; роботи з 08 квітня 1981 року по 23 липня 1981 року - у Лисичанському міському водоканалі; з 13 лютого 1985 року по 01 червня 1992 року – у радгоспі «Гірський».
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 360/1323/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Судді                                                                                                   А.В. Гайдар                                                                                                                                                         Е.Г. Казначеєв
                                                                                                     І.Д. Компанієць