ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4031/24 Справа № 206/3740/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прінь І.П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року про заміну стягувача у виконавчому листі у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебт Форс”, заінтересовані особи — Акціонерне товариство “Райффайзен Банк”, Публічне акціонерне товариство “Оксі Банк”, ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал”, Товариство з обмеженою відповідальністю “Кампсіс Фінанс”, про заміну стягувача у виконавчому листі за позовом Акціонерного товариства “Райффайзен Банк” до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,  –

ВСТАНОВИЛА:

       У жовтні 2023 року ТОВ “Дебт Форс” звернулось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником та просило замінити вибулого стягувача АТ “Райффайзен Банк” на правонаступника ТОВ “Дебт Форс” у виконавчому листі №206/3740/13-ц у справі за позовом ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” до боржника ОСОБА_1 .
       Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року заяву ТОВ “Дебт Форс” про заміну стягувача, задоволено.
       Замінено вибулого стягувача АТ “Райффайзен Банк” на правонаступника ТОВ “Дебт Форс” у виконавчому листі №206/3740/13-ц у справі за позовом ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” до боржника ОСОБА_1 (а.с. 49-52).
       Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду 26 лютого 2024 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та залишити заяву ТОВ “Дебт Форс” без розгляду, обґрунтовуючи це тим, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував фактичні обставини та не врахував, що заявник вже звертався до суду з аналогічною заявою у серпні 2023 року, за наслідками розгляду якої заявникові ухвалою суду від 17 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні такої заяви. Звертаючись повторно з тотожною заявою, заявник намагається добитися нового слухання справи та нового вирішення питання, враховуючи, що ним не була оскаржена ухвала суду від 17 серпня 2023 року, яка набрала законної сили, що є підставою для залишення заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 57-59).
       06 березня 2024 року ТОВ “Дебт Форс”, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подало засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначив, що такі заяви, що відносяться до процесуальних питань, пов`язаних з виконання судового рішення, можуть бути подані повторно і суд зобов`язаний їх розглянути по суті, як про це вказав Верховний Суд у своїй постанові від 21 листопада 2018 року у справі №381/3638/17, а твердження апелянта та посилання на зазначені норми процесуального права, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року набрало законної сили та 20 жовтня 2014 року судом виданий виконавчий лист, який вже пред`являвся стягувачем до виконання, однак 08 серпня 2021 року був повернутий стягувачу і може бути пред`явлений до примусового виконання в строк до 08 серпня 2024 року, тому вважає, що на підставі положень ст. 512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ “Про виконавче провадження” до відкриття виконавчого провадження здійснюється процесуальна заміна стягувача у виконавчому листі. ТОВ “Дебт Форс” просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
       Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавали, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції — залишити без змін з наступних підстав.
       Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником. Тобто, підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Суд першої інстанції вважав, що в даній справі, на підставі укладеного заявником 23 травня 2023 року договору відступлення прав вимоги право вимоги до боржника ОСОБА_1 перейшло до нового кредитора ТОВ «Дебт Форс», строк повторно пред`явлення до виконання виконавчого листа №206/3740/13-ц не закінчився (встановлено до 08 серпня 2024 року), що є підставою для задоволення заяви ТОВ “Дебт Форс” про заміну стягувача у виконавчому листі на підставі ст. 512 ЦК України, ст. 15 ЗУ “Про виконавче провадження” та ст. 442 ЦПК України. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, зважаючи на наступне.
       Так, у справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що за рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/3161/143717/73 від 01 лютого 2008 року у розмірі 132455,92 грн, а також стягнуто на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму сплаченого судового збору у розмірі 1900,24 грн.
       20 жовтня 2014 року судом був виданий виконавчий лист (а.с.7 т.2), який був пред`явлений стягувачем до виконання.
       Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельським Є.С. від 08 серпня 2021 року виконавчий лист №206/3740/13-ц, виданий 20 жовтня 2014 року, був повернутий стягувачу АТ « Райффайзен Банк» на підставі п. 10 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». У пункті 2 постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 08 серпня 2024 року ( а.с.8 т.2).
       02 серпня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено договір № 114/2-16 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ПАТ «Оксі Банк»,а ПАТ «Оксі Банк» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/3161/143717/73.
       02 серпня 2019 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги , відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту в тому числі за кредитним договором № 014/3161/143717/73.
       22 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампіс Фінанс» було укладено договір № 22-02/23 про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампіс Фінанс» а ТОВ «Кампіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/3161/143717/73.
       23 травня 2023 року між ТОВ «Кампіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір № 23-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КампісФінанс» відступило ТОВ Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 014/3161/143717/73. Відповідно до п. 5.2 Договору № 23-05/23 про відступлення прав вимоги від 23.05.2023 року права вимоги вважаються відступленими попереднім кредитором та набутим новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді.
       З наданої копії виконавчого листа №206/3740/13-ц та постанови приватного виконавця від 08 серпня 2021 року судом першої інстанції встановлено, що виконавчий лист було повернуто первісному стягувачу АТ «Райффайзен Банк», тобто виконавче провадження не є закінченим. У пункті 2 постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 08 серпня 2024 року ( а.с.7,8 т.2).
       Також, при розгляді апеляційної скарги колегія суддів встановила, що у жовтні 2019 року у даній справі ТОВ “Вердикт Капітал”, яке є правонаступником за договорами відступлення прав вимоги після ПАТ “ОКСІ БАНК”, яке, в свою чергу, є правонаступником ПАТ “Райффайзен Банк Аваль”, що є стороною у справі та стягувачем у виконавчому листі, звернулось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником.
       Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року заяву задоволено. Замінено вибулого стягувача ПАТ “Райффайзен Банк” Аваль” на правонаступника ТОВ “Вердикт Капітал у справі №206/3740/13-ц за позовом ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.215,216 Том І), яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, залишена без змін (а.с.21-25 Том ІІ).
       Постановою Верховного Суду від 10 серпня 2022 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року скасовано, справу про заміну сторони у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.89-92 Том ІІ).
       В зазначеній постанові у цій справі зазначено, що висновки судів про задоволення заяви ТОВ “Вердикт Капітал” про заміну сторони у справі є передчасними. 
       Також Верховний Суд послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, де визначено, що заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак, потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
       У частині першій та другій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
       У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (стаття 55 ЦПК України).
       По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Підставою для заміни сторони судового процесу або виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
       У частині першій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
       Згідно з частинами першою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
       Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції вірно застосував ст. 512 ЦК України до даних правовідносин, як і ст. 442 ЦПК України, як про це у цій справі вказав Верховний Суд.
       Доводи апелянта про те, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ “Дебт Форс” у заміні сторони шляхом заміни стягувача правонаступником у цивільній справі (а.с.180-183 Том ІІ), яка в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалась, що, на думку апелянта, свідчить про вирішення питання по суті, є неспроможними, оскільки, звертаючись до суду із заявою від 10 жовтня 2023 року, заявник просив замінити стягувача у виконавчому листі, виданому у цій справі, що відрізняється від предмету попередньої їх заяви, за результатами розгляду якої відмовлено у її задоволенні судом.
       У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. 
       Верховний Суд у своїй ухвалі від 29 січня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №2-4679/08 також відзначив, що, встановивши факт відступлення права вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 111698150003, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є підставою для правонаступництва у цивільних відносинах і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі. 
       Враховуючи висновки Верховного Суду, колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції у цій справі вірно встановлено факт вибуття стягувача за виконавчим листом та перехід матеріального правонаступництва у даних правовідносинах, які встановлені в рішенні Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року, до ТОВ “Дебт Форс”, що підтверджується договорами, укладеними та підписаними між АТ «Райффайзен Банк» та ПАТ «Оксі Банк» про відступлення прав вимоги від 02 серпня 2019 року, між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» про відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампіс Фінанс» про відступлення прав вимоги від 22 лютого 2023 року, між ТОВ «Кампіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» про відступлення прав вимоги від 23 травня 2023 року, разом з пакетом документів, що підтверджує виконання сторонами цих договорів.
       Колегія суддів, на виконання вимог ст. 263 ЦПК України, вважає за необхідне застосувати у цій справі висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 січня 2024 року у справі №2-4679/08, та висновки Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), де зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
       Колегія суддів наголошує, що на момент звернення заявника з цією заявою про заміну вибулого стягувача у виконавчому документів у цій справі строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання був встановлений до 08 квітня 2024 року, тобто, заявником не був пропущений, а, відтак, заявник ТОВ “Дебт Форс”, до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу має право бути заміненим у виконавчому листі стягувачем на будь-які стадії судового процесу у цій справі.
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом вірно визначено характер спірних правовідносин та у повній мірі з`ясовані фактичні обставини справи, що є підставою для залишення ухвали суду першої інстанції від 10 листопада 2023 року без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, не знайшли свого підтвердження.
       Твердження апелянта про зловживання ТОВ “Дебт Форс” своїми правами з приводу подання декількох заяв про заміну стягувача його правонаступником не відповідають дійсності, оскільки заявник не обмежений у праві процесуальним законом подавати на стадії виконання судового рішення такі заяви, адже вони направлені на досягнення мети заміни стягувача його правонаступником на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є не виконаним, а не вирішення фактичного спору про право, за повторністю подання якого та тотожністю предметів таких позовів можливо б було застосувати п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, тому підстави для застосування колегією суддів положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України відсутні.
       З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена безз порушень норм як матеріального, так і процесуального права, тому вона підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.
                                       
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги  ОСОБА_1  — відмовити.
Ухвалу  Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна