ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21541/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 травня 2024 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
           суддів                                                                                              Сорочка Є.О., 
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області та ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
 У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, поданої ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства та видати паспорт громадянина України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 06.07.2021 позивач є громадянином України на підставі частини 1  статті 8 Закону України «Про громадянство України», тобто особою, що набула громадянство України за територіальним походженням. Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України ним було подано зобов`язання припинити іноземне громадянство. Іноземним громадянством для позивача є громадянство російської федерації. Відмовитись від такого іноземного громадянства позивач не може, оскільки, існують незалежні від нього обставини, що перешкоджають отриманню документа про припинення російського громадянства, а саме: нездійснення процедури припинення громадянства консульствами російської федерації внаслідок припинення прийому громадян в Україні. 14.11.2022 року у зв`язку з дією вищезазначених обставин позивач надіслала відповідачу відповідну декларацію про відмову від іноземного громадянства. Однак, відповідачем було повернуто декларацію про відмову від іноземного громадянства, оскільки відсутня актуальна незалежна причина для її подання. Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, поданої ОСОБА_1 .
Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській повторно розглянути заяву ОСОБА_1   від 14.11.2022 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неврахування всіх обставин, що мали значення, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Також, не погоджуючись з рішенням суду в частині, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення у частині задоволених позовних вимог про зобов`язання повторно розглянути заяву позивача на зобов`язання прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства у ОСОБА_1 , таскасувати рішення суду в частині вімови в задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача видати паспорт громадянина України та прийняти нову постанову про задоволення позову в цій чатсині.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційні скарги позивача та відповідача до розгляду в порядку письмового провадження на 29.05.2024. 
01.05.2024, під № 17691 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 06 липня 2021 року подав заяву щодо оформлення набуття нею громадянства України за територіальним походженням, у порядку першої частини статті 8 Закону України «Про громадянство України», у зв`язку з народженням на території України до 24 серпня 1991 року.
Разом з заявою позивач подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, а саме: зобов`язався протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.
06 липня 2021року начальником ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
14 липня 2021 року ОСОБА_1 видано довідку № 1747/2021 про реєстрацію особи громадянином України.
14 листопада 2022 позивач подав до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м.Києві та Київській області заяву про видачу паспорта громадянина України замість тимчасового посвідчення громадянина України та декларацію про відмову від іноземного громадянства, оскільки у зв`язку із припиненням роботи посольства російської федерації в Україні та відповідно припинення консульського прийому громадян з будь яких питань, враховуючи, що консульський прийом не здійснюється з початку збройної агресії російської федерації та припинений на невизначений строк, а також враховуючи, що внаслідок широкомасштабних воєнних дій проїзд на територію російської федерації є неможливим, то з незалежних від ОСОБА_1 причин він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації.
Відповідач листом 14.12.2022, повернув позивачу подану декларацію про відмову від іноземного громадянства за відсутності належних підстав.
Вважаючи   відмову відповідача у прийнятті декларації протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що законодавством не передбачено перелік документів, які мають підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави», надання яких зацікавленими особами, надасть їм можливість підтвердити такий факт для подальшого подання декларації про відмову від іноземного громадянства та прийняття уповноваженими органами такої декларації. Позивач незалежною від нього обставиною   вважає факт припинення роботи на території України всіх консульських установ російської федерації. Відповідачем при розгляді заяви позивача про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства не було надано оцінку підставі зазначеній в поданій декларації. Враховуючи, що чинне законодавство не містить переліку документів які мають підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави, тягар доказування такої обставини   лежить на зацікавлених особах. В даному випадку, надання позивачем   доказів   призупинення на невизначений час роботи консульських установ російської федерації в Україні, такі докази   можуть цілком   підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації. Відповідачем не було надано жодної оцінки наведеній позивачем в декларації обставині, а саме щодо   нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації. З огляду викладене, відповідно до приписів пункту 2 частини 2статті 9 Закону               № 2235-III, позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання видати паспорт громадянина України, суд першої інстанції зазначив, що позов у цій частині не підлягає до задоволення з огляду на передчасність таких позовних вимог, оскільки, паспорт громадянина України, серед іншого, видається лише після припинення особами іноземного громадянства або в разі подання, прийняття та розгляду відповідним територіальним органом ДМС України декларацій про відмову від іноземного громадянства.
Натомість, апелянт (відповідач) вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки судом не було враховано, що саме на особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянства, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів, органи ДМС можуть видати паспорт громадянина України. Позивачем не було доведено наявності незалежних від нього причин неможливості відмовитись від іноземного громадянства.
Позивач у апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно було захищено права позивача, та безпідставно прийнято рішення про відмову в задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача прийняти заяву про відмову від громадянства та видати паспорт громадянина України. Суд, встановивши, що позивач виконав всі умови законодавства, мав зобов`язати відповідача прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства у позивача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею   6 Закону України «Про громадянство України», встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.
Відповідно до норм частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України»,  особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Згідно приписів частини 5 статті 8 Закону України «Про громадянство України», іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (частина 1статті 1 Закону України «Про громадянство України»).
Декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (частина 1статті 1 Закону України «Про громадянство України»).
Умови та порядок прийняття до громадянства України встановлені   статтею 9 Закону України «Про громадянство України».
Так, частиною 1 статті 9 Закону України «Про громадянство України»,  передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачем подано до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в                   м. Києві та Київській області декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з тим, що існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації, а саме,   процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється.
На підтвердження зазначеного позивачем долучено до матеріалів справи лист Міністерства закордонних справ російської федерації від 29.06.2022 № 16797/кд-гр., в якому зазначено про припинення прийняття рішень в посольстві росії в Україні.
Колегія суддів наголошує на тому, що незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства, за визначенням наведеним в частині 1   статті 1 Закону України «Про громадянство України», є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Відтак, як правильно виснував суд першої інстанції, незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави є три самостійні обставини: 1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено; 2) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи; 3) нездійснення такої процедури.
Позивач в декларації про відмову від іноземного громадянства в якості підстави відмови від іноземного громадянства   та подачі декларації посилався на існування незалежних від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства   (підданства) російської федерації, оскільки процедура оформлення припинення громадянства   (підданства) російською федерацією   не здійснюється.
У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України 24.02.2022, були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, та, відповідно, посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність.
Таким чином, визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. У законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.
Колегія суддів зауважує, що припинення громадянства російської федерації не призвело та не може наразі призвести  до відповідного правового результату з незалежних від позивача причин.
Як вже зазначалось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, консульські установи держави-агресора в Україні не працюють, однак з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої держави з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позивач мав право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від нього причин.
У даному випадку, надання позивачем   доказів   призупинення на невизначений час роботи консульських установ російської федерації в Україні, такі докази   можуть цілком   підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації.
Натомість, у даному випадку, відповідачем так і не було надано жодної оцінки наведеній позивачем в декларації обставині, а саме щодо   нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації. З огляду викладене, відповідно до приписів пункту 2 частини 2статті 9 Закону № 2235-III, позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Відтак, правильним є висновок суду першої інсатнції про те, що відмова відповідача у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, подана ОСОБА_1 , є необґрунтованою та протиправною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, у контексті доводів апеляційної скарги позивача, щодо обрання способу захисту прав позивача, колегія суддів наголошує на тому, відповідачем подана позивачем декларація по суті не була розглянута, а повернута позивачу без належної оцінки, при цьому, прийняття рішення про прийняття заяви про відмову від іноземного громадянства, є у повній мірі дискреційними повноваженнями відповадача, який, у силу резолютивної частини рішення суду в даній справі, має прийняти рішення по суті з урахуванням висновків суду, з огляду на що, доводи позивача в скарзі в цій частині не є підсатвою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду. Суд першої інстанції мав підсатви для задоволення позову, саме шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача від 14.11.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової позиції викладеної судом та прийняттям відповідного рішення.
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання паспорт громадянина України, та викладених доводів позивача в апеляційній скарзі, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов у цій частині не підлягає до задоволення з огляду на передчасність таких вимог, оскільки, паспорт громадянина України, серед іншого, видається лише після припинення особами іноземного громадянства або в разі подання, прийняття та розгляду відповідним територіальним органом ДМС України декларацій про відмову від іноземного громадянства. При цьому, колегія суддів нагологшує на тому, що захист в адміністративному судочинстві здійснюється лише щодо порущшених прав, а не вимог на майбутнє, при цьому, одного бажання особи остаточно вирішити всі спірні правовідносини з відповідачем суб`єктом владних повноважень щодо набуття громадянства, не є підставою для зміни висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.  
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 р. - залишити без змін.
          
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                   О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                                Є.О. Сорочко

                                                                                                             В.В. Кузьменко