ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року	Львів	Справа № 260/9196/23 пров. № А/857/1961/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року (головуючий суддя Гебеш С.А., м.Ужгород) у справі №260/9196/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
23.10.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 в справі № 260/4317/22 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 в справі № 260/4317/22.
Позов обґрунтовує тим, що 26.09.2023 року, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року в справі № 260/4317/22, ОСОБА_1 виплачено заборгованість із грошового забезпечення у сумі 99194,34 грн, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ «КБ ПРИВАТБАНК». З наданих документів на адвокатський запит вбачається що НОМЕР_2 прикордонним загоном, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 в справі № 260/4317/22, нараховано до виплачено позивачу грошове забезпечення в розмірі 123222,78 грн., одночасно із вказаної суми утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 22 180,10 грн. та військовий збір у розмірі 1848,34 грн. 26.09.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 99194,34 грн. Позивач вважає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 є протиправними в частині виплати ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб, оскільки право на вказані виплати, останній набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби і така повинна була бути виплачена відповідачем позивачеві у день звільнення з військової служби.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року у справі №260/4317/22, без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року у справі №260/4317/22.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що належним чином виконав рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року в справі №260/4317/22 (з урахуванням постанови апеляційної інстанції). Зазначає, що за вказаним рішенням відповідач не зобов`язаний компенсувати позивачу податок з доходів фізичних осіб. Вказане питання не розглядалося та не вирішувалося судом. Крім того, зазначає, що компенсація податку на доходи фізичних осіб, передбачена Порядком №44 не являється грошовим забезпеченням, а є виключно компенсацією сплаченого особою податку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.07.2022 № 245-ОС підполковнику ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби а підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) від 07.07.2022 року № 467-ОС підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Відповідно до документів наданих на адвокатські запити, позивач у період із листопада 2021 року по липень 2022 року, проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).
26.09.2023 року, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року в справі № 260/4317/22, ОСОБА_1 виплачено заборгованість із грошового забезпечення у сумі 99194,34 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ «КБ ПРИВАТ БАНК».
29.09.2023 року до відповідача скеровано адвокатський запит де крім іншого, просив інформацію щодо добровільного виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року в справі № 260/4317/22 із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань.
У відповідь на адвокатський запит, ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відомість зарахувань заробітної плати та розрахунковий лист за вересень 2023 року (лист від 06.10.2023 року № 11/10565-23-Вих).
З наданих документів вбачається, що НОМЕР_2 прикордонним загоном, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 в справі № 260/4317/22, нараховано до виплати позивачу грошове забезпечення в розмірі 123222,78 грн., одночасно із вказаної суми утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 22 180,10 грн. та військовий збір у розмірі 1848,34 грн.
26.09.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 99 194,34 грн.
Позивач, вважаючи дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними в частині виплати йому належних сум грошового забезпечення без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб, звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 № 17 (17-2005-п) (Порядок № 44) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, МНС, податкової міліції. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб». Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Абзацом 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.  
Згідно з п.168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Колегія суддів зазначає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Отже, на суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на усіх видах забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день виключення його із списків особового складу. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення з військової служби вжито не було.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відповідач був зобов`язаний при виплаті ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення на виконання судового рішення компенсувати йому у повному обсязі суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки право на неї було набуте під час проходження військової служби та останній повинний був її отримати при звільненні, однак не отримав з вини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати йому вказаних виплат, не звільняє ІНФОРМАЦІЯ_2 компенсувати ОСОБА_1 суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такої вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця. Відтак, як вірно вказав суду першої інстанції, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по утриманню з суми заборгованості грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій податку на доходи фізичних осіб без її компенсації втрат доходів є протиправними.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі № 260/9196/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний