ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2282/23                                                           Головуючий у І інстанції - Паламар П.Г.,
                                                                                                            Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  14 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-
В С Т А Н О В И В:

Військова академія (м. Одеса) звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 371  158, 74 грн. 
Позовні  вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із розірванням контракту у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування витрат на його утримання під час навчання.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року адміністративний позов задоволено. При цьому суд виходив з того, що відповідачем в добровільному порядку не було сплачено витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, тому їх слід стягнути в судовому порядку.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки він був виключений зі списків особового складу 27.06.2019, а позов  поданий лише 03.04.2023.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу ТВО начальника Військової академії від 16.08.2016 № 49-РС ОСОБА_1 призначено на посаду курсант.
16.08.2016 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі начальника Військової академії укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до якого відповідач зобов`язувався протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим Контрактом:
мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера;
сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом;
продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання;
відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу;
подавати про себе та членів своєї сім`ї інформацію, необхідну для проходження військової служби та соціального захисту.
Згідно витягу з наказу начальника Військової академії № 60-РС від 27.06.2019 (по особовому складу) відповідач був відрахований з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) «у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання». 
Згідно витягу з наказу начальника Військової академії № 139 від 27.06.2019 (по стройовій частині) визначено, що відповідач має відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса) у сумі 371  158, 74 грн. 
Згідно розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта №1/55/2020 від 27.06.2019 фактичні витрати по утриманню відповідача за період з 29.08.2016 по 27.06.2019 з грошового забезпечення складають - 371  158, 74 грн. 
Позивачем направлено відповідачу вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі від 08.03.2023 № 26/1/3.
Неоплата добровільно витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,   стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Разом з тим, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував наступне.
Так, ключовими у цій справі є питання дотримання позивачем строку звернення до суду про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.
За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС України.
Згідно ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Верховний Суд наголошував на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №804/285/16 від 12.12.2018).
Отже, до спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі підлягають застосуванню приписи ч. 5 ст. 122 КАС України, тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №160/11957/19).
Разом із тим, Верховний Суд неодноразово, акцентував увагу на тому, що право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Аналогічний підхід до правозастосування указаних норм при вирішенні подібних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 у справі № 420/24331/21, від 06.04.2023 у справі № 400/4280/20 та від 11.05.2023 у справі №400/4281/20.
Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21.01.2021), № 420/9694/20 (постанова від 21.12.2021), дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.
Судом установлено, що ОСОБА_1 наказом від 16.08.2016 № 49-РС призначено на посаду курсанта. 
В подальшому наказом від №60-РС від 27.06.2019 відповідача відраховано з числа курсантів Військової академії (м. Одеса), у зв`язку із розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання). Зазначеним наказом відповідачу оголошено суму до відшкодування за час навчання в академії у розмірі 371 158, 74 грн.
З довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, ОСОБА_1 ознайомився цього ж дня - 27.06.2019 (а.с. 22). З розрахунком не погодився.
При цьому, у цій довідці-розрахунку витрат зазначено строк сплати до « 27.06.2019», тобто з цієї дати починається обчислення місячного строку для звернення з позовом до суду.
Крім того, направлення вимоги-пропозиції 08.03.2023 свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на стягнення відповідних витрат, втім не змінює часу, з якого позивач повинен був або міг дізнатись про порушення своїх прав, оскільки про наявність витрат на утримання, які мають бути відшкодовані відповідачем, позивачу було достеменно відомо ще 27.06.2019.
Так, триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши спір по суті, позовні вимоги щодо яких підлягали залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.
Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 123, 240, 242-244, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року - скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                 Л.В. Губська
Судді:                                                                                                     О.В. Карпушова
                                                                                                              В.В. Файдюк