ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3640/23  Номер провадження 22-ц/814/2062/24	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючої судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,
розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 15 лютого 2024 року, прийнятого під головуванням судді Бугрія В.М. в м.Полтаві, -

в с т а н о в и в :
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом в якому просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень, заподіяних внаслідок, системної бездіяльності Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області. 
Зазначав, що факт системної бездіяльності ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили.
Так, ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука в Полтавській області від 19.08.2022 року справа № 537/1943/22, було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заяві позивача від 04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України. 
В подальшому ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області було розпочато досудове розслідування КП №12022175530000387 за ст. 356 КК України щодо незаконності дій представника Українського товариства сліпих Бутенко Н.М. 
За результатами досудового розслідування в кримінальному провадженні 30.11.2022 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження №12022175530000387, відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України. 
Не погоджуючись з незаконно прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження № 12022175530000387, ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, ухвалою якого 28.03.2023 року було скасовано постанову про закриття.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука в Полтавській області від 29.06.2022 року справа № 537/1345/22, було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заяві позивача від 19.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.
В подальшому ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавської області розпочато досудове розслідування КП №12022175530000284 за ч.1 ст. 358 КК України за фактом підроблення акту щодо результатів виконання п.5 Постанови Центрального правління Українського товариства сліпих від 12.10.2021 року №02-04 «Про призначення в.о. директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих Січевського В.С.»
Сектором дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 20.03.2023 року у кримінальному провадженні №12022175530000284 прийнято рішення про його закриття за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 19 квітня 2023 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження і відповідну постанову скасовано.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука в Полтавській області від 31 жовтня 2022 року справа № 537/11490/22, було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заяві позивача від 13.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.
Також, в подальшому тим же сектором розпочато досудове розслідування КП №12022175530000527 за ст. 356, 358 КК України за фактом можливого складання та незаконного видання Акту за результатами перевірки Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих від 22.02.2023 року.
31.02.2023 року сектором дізнання винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.04.2023 року у справі №537/1397/23 за скаргою ОСОБА_1 .
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука в Полтавській області від 23 листопада 2022 року справа № 537/3197/22, було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заяві позивача від 12.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.
Згодом ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування КП №1202217553000533 за ст. 175 КК України щодо незаконності дій директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих Січевського В.С., заступника директора ОСОБА_2 , інспектора по кадрах Кривошей М.Т., працівників бухгалтерії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
Вказував, що незаконність дій та бездіяльності дізнавача щодо тривалого розслідування даного кримінального провадження підтверджується ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.04.2023 року, якою скасовано постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука в Полтавській області від 19 серпня 2022 року справа № 537/1943/22, було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заяві позивача від 04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.
Також, було розпочато досудове розслідування КП №112022175530000532 за ст. 356 КК України за фактом неправомірних дій директора бази відпочинку «Альбатрос» та працівників Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від14 квітня 2023 року скаргу позивача на закриття кримінального провадження №112022175530000532 задоволено, постанову скасовано.
Зазначав, що станом на 26.04.2023 року у даних кримінальних провадженнях повідомлення про підозру представникам Українського товариства сліпих не оголошено, обвинувальний акт до суду не направлено, що є порушенням розумних строків та його прав.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для стягнення на його користь моральної шкоди.
Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що незаконність дій та бездіяльності щодо тривалого досудового розслідування кримінальних проваджень (№12022175530000387, №2022175530000284, №12022175530000527, №12022175530000533, №12022175530000532) встановлені відповідними ухвалами Крюківського районного суду м.Крменчука від 21.10.2022 року, 28.03.2023 року, 19.04.2023 року, 14.04.2023 року.
Зазначає, що внаслідок незаконних дій працівників ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу ГУНП в Полтавській області, позивач був вимушений відстоювати у судових засіданнях (понад 10 засідань суду), свої порушені права та інтереси, направляти певну кількість звернень (понад 100 штук), а відтак вважає, що йому завдано збитків у вигляді моральної шкоди на суму 1 00 000 грн, що виражено у пережитих психо-емоційних перенавантаженнях, стресах, депресіях, що є додатковими життєвими труднощами окрім того, що він є інвалідом по зору 2-ої групи з дитинства.
У відзиві представник ГУНП в Полтавській області, посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1  відмовити, а рішення районного суду залишити без змін. 
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за повідомленням ОСОБА_1 розпочато досудове розслідування у кримінальних провадженнях за №12022175530000387, №12022175530000284, №12022175530000527, №12022175530000533, №12022175530000532.
За результатами досудового розслідування в зазначених вище кримінальних провадженнях були прийняті рішення про закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Ухвалами Крюківського районного суду м.Кременчука від 23.11.2022 року, 29.06.2022 року, 31.10.2022 року, 23.11.2022 року та 19.08.2022 року було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заявах позивача від 13.11.2022 року, 19.06.2022 року, 13.10.2022 року, 12.11.2022 року, 04.08.2022 року.
Ухвалами Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.10.2022 року, 28.03.2023 року, 19.04.2023 року, 14.04.2023 року скасовано постанови дізнавача про закриття кримінальних проваджень №12022175530000387, №12022175530000284, №12022175530000527, №12022175530000533, №12022175530000532.
Позивач обґрунтовував свої вимоги бездіяльністю органу досудового розслідування у кримінальних провадженнях, порушенням строків проведення досудового розслідування, що призвело до його душевних страждань та завдало йому моральну шкоду.
Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, рішення мотивував тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження перенесених ним душевних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими, а також не зазначено з яких саме міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди у сумі 1 000 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.
Позивач в апеляційній скарзі посилається на нерелевантну практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, оскільки предметом доказування по цій справі є факт спричинення моральної шкоди бездіяльністю дізнавачів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області та її розмір. Недоведеність даного факту за допомогою належних, допустимих доказів або відсутність підстав для її відшкодування не свідчить про порушення Україною взятих на себе зобов`язань відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що порушені права ОСОБА_1 , які полягали в несвоєчасному внесенні до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення та подальше закриття кримінальних проваджень, були відновлені шляхом оскарження дій чи бездіяльності слідчого в порядку, визначеному КПК України.
Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.
При цьому сам факт реалізації позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.
Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 15 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27.05.2024 року.

Головуюча суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                       О.І. Обідіна