П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/14112/23	

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Укрсоя» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

17 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Укрсоя» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати противним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1019314290704 від 01.11.2023 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2023 року, частково на суму 163 341 грн.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «СП Укрсоя» зазначило, що надані ним до податкового органу первинні документи в повній мірі підтверджують фактичність господарських операцій з ФГ «Восток» та, як наслідок, формування податкового кредиту. Позивач зазначив, що позиція податкового органу побудована на відсутності у контрагента можливості виростити та зібрати врожай соняшника у 2022 році, однак реалізований товар є залишками с/г продукції урожаю 2021 року. Крім того, відповідачу під час перевірки та до суду надано повний перелік первинних документів, що підтверджує здійснення господарських операції (договір, видаткові накладні, ТТН, податкові накладні, рахунки). Позивач зазначив, що висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки в розрізі контрагента ФГ «Восток» не відповідають фактичним обставинам та зроблені на припущеннях, що виключає підстави для висновків про відсутність фактичного виконання спірних господарських операцій.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що документи мають силу первинних лише у разі фактичного здійснення господарських операцій. Наслідки для податкового обліку створюють лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту. Податковий орган наголошував, що сукупність фактів та обставин, встановлених під час перевірки, свідчить про те, що метою здійснення діяльності між позивачем та ФГ «Восток» є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для формування податкового кредиту, без фактичного здійснення господарських операцій, у зв`язку із чим просив відмовити ТОВ «СП Укрсоя» в задоволенні позовних вимог. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року позовну заяву ТОВ «СП Укрсоя» задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головного управління ДПС у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Зокрема, апелянт зазначає, що ФГ «Восток» здійснює свою діяльність на території Білозерського району Херсонської області, яка у період з березня 2022 року по листопад 2022 року була тимчасово окупованою та на ній велись бойові дії. Отже, у вказаний період ФГ не мало змоги вирощувати та збирати врожай соняшника. Також ФГ не подавало жодних звітів про товарні залишки урожаю соняшника 2021 року. Таким чином, ФГ «Восток» не мало можливості реалізувати на користь ТОВ «СП Укрсоя» товар у травні-червні 2023 року.
Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ТОВ «СП Укрсоя» (код ЄДРПОУ 37278720) зареєстровано, як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.09.2010 року. Основним видом діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів (КВЕД 10.41) (а.с.12).
За результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СП Укрсоя» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень  2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування, зокрема, встановлено порушення платником податків:
- п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, абз в) 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, оскільки завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 327 900 грн.
До таких висновків контролюючий орган дійшов внаслідок непідтвердження операцій з придбання соняшника у ФГ «Восток» на суму 1  330 063,04 грн, у т.ч. ПДВ у сумі 163 341,06 грн та не відображення позивачем коригування на суму «-164  559 грн» за результатом податкового повідомлення-рішення від 11.09.2023 року №00050820405 (а.с.14-64).
01.11.2023 року за результатами вищезазначеної перевірки року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення № 1019314290704, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість за липень 2023 року на суму 327 900 грн (а.с.10).
Не погоджуючись частково із вказаним податковим повідомленням-рішенням на суму 163  341 грн та вважаючи його протиправним у відповідній частині, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданими під час перевірки та до суду доказами підтверджується реальність господарських операцій між позивачем та ФГ «Восток» з придбання соняшника, які мали місце у травні-червні 2023 року, в той час як висновки контролюючого органу базуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктами 198.1 – 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою   пунктом 193.1   статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
У пункті 200.4 статті 200 Податкового кодексу України вказано, що 
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до   пункту 2001.3   статті 2001- цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до   пункту 2001.3   статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За змістом наведених норм слідує, що право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту, формування від`ємного значення та обов`язок формування податкових зобов`язань обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання та реалізація цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 ПК України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).
При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.
Відповідно до обставин даної справи, до податкової декларації з ПДВ за липень 2023 року позивачем подано розрахунок суми бюджетного відшкодування, у якому задекларовано значення в розмірі 9  077  258 грн. 
На підставі наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 14.09.2023 року №1011-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СП Укрсоя» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування, результати якої оформлені актом від 02.10.2023 року №№9096/14-29-07-04/37278720.
Відповідно до розділу 3.2 вказаного акту, одним з контрагентів-постачальників є ФГ «Восток». Згідно інформаційних баз даних контролюючого органу встановлено, що оскільки фактичним місцем здійснення господарської діяльності ФГ Восток є село Миролюбівка, Білозерського району, Херсонської області, а в даному регіоні з березня по листопад 2022 року велися бойові дії, відповідно господарська діяльність не здійснювалася. Також відповідач вказав, що ФГ «Восток» не здав до контролюючого органу звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду  у 2022 році Таким чином, враховуючи, наведену вище інформацію. ФГ «Восток» у 2022 році не мало можливості вирощувати та збирати урожай, в т.ч. соняшник, та відповідно реалізовувати на адресу ТОВ «СП УКРСОЯ». 
Висновки контролюючого органу щодо удаваності господарських операцій між позивачем та ФГ «Восток» слугували підставою для зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 163 341 грн.
За визначенням статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).
Згідно із частинами першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у цій нормі.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження даних податкового обліку законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.
У той же час, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2019 року у справі № 826/13060/18.
На підтвердження реальності придбання соняшника у ФГ «Восток» позивач надав контролюючому органу та до суду договір поставки № 73 від 13 травня 2023 року, рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, звіт про площі та валові збори с/г культур за 2021 рік (а.с. 87-107).
Дослідивши вказані первинні документи, колегія суддів констатує їх відповідність вимогам чинного законодавства до форми та змісту, наявність необхідних реквізитів та відсутність суперечностей між ними.
Не вказуючи про наявність невідповідностей чи дефектність поданих первинних документів, відповідач поставив під сумнів реальність постачання соняшника через відсутність у контрагента можливості виростити та зібрати урожай у 2022 році.
ТОВ «СП Укрсоя» зазначило, що поставлений товар є залишком соняшника, зібраного ФГ «Восток» ще у 2021 року. 
На підтвердження наявності у ФГ «Восток» товарних залишків матеріали справи містять фінансову звітність ФГ станом на 31.12.2021 року, відповідно до якої наявний залишок готової продукції вартістю 12  287,6 тис. грн (а.с.108).
Також колегія суддів дослідила звіт про збирання врожаю с/г культур за 2021 рік та звіт про площі та волові збори с/г культур, плодів, ягід та винограду  у 2021 році, відповідно до яких ФГ «Восток» у 2021 році засіяло соняшником 145 га та зібрало врожай 420, 67 т (а.с.117, 121).
Окрім цього в акті перевірки вказано, що ФГ «Восток» знаходиться за основним місцем обліку, стан платника 0 «платник податків за основним місцем обліку»; вид діяльності – 01.11- вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, та у підприємства є основні фонди. 
Стосовно посилань відповідача на неподання ФГ «Восток» інформації про наявність у власності (користуванні) складських приміщень для зберігання зерна за адресою: вул. Будвельників, 12, с.Миролюбівка, Бериславський район, Херсонська область, а також відсутність у ЄРПН інформації про постачання цьому суб`єкту господарювання послуг із зберігання сільськогосподарських культур, колегія суддів зазначає, що з огляду на принцип персональної відповідальності ТОВ «СП Укрсоя» не може нести негативні наслідки виключно через посилання контролюючого органу на неподання його контрагентом інформації.
Колегія суддів зауважує, що пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право, з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірки, здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків. Під час зустрічної звірки: здійснюється співставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування повноти їх відображення в обліку платника податків.
Однак наявне право зустрічної перевірки ФГ «Восток» відповідачем не було реалізовано, тому будь-які доводи податкового органу стосовно відсутності спроможності постачальника здійснити зберігання товару ґрунтуються лише на припущеннях та на сумнівах, тому не можуть бути прийняті судом.
Отже з матеріалів справи вбачається, що позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами, враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача та у сукупності з встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами.
Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.
За відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили, що господарські операції позивача із вказаними контрагентами були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту по операціям з його контрагентом.
Таким чином матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження можливості ФГ «Восток» поставити на користь позивача 99,62 т соняшника врожаю 2021 року, які не спростовані належними доказами, наданими контролюючим органом.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами правомірність формування податкового кредиту за липень 2023 року на 163341 грн по господарським операціям з ФГ «Восток».
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 22 листопада 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області– залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко