Справа № 299/8386/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        14 червня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача         – Кожух О.А.,
суддів                         – Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року (головуючий суддя Леньо В.В.) у справі №299/8386/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.
Позов мотивовано тим, що сторони з 31.07.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2020 було розірвано.
Від даного шлюбу у них народилися дві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю. 
Зазначала, що відповідно до рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2020 у справі №299/3612/19 відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання дітей сторін у розмірі по 1600 грн щомісячно на кожну дитину.
Вказувала, що з часу присудження аліментів пройшло майже чотири роки. Відтоді потреби дітей значно збільшилися, купівельна спроможність гривні зменшилася внаслідок інфляції. В Україні спостерігається зростання цін на всі товари, які є необхідними для нормального забезпечення життєдіяльності дітей, у зв`язку з чим позивач змушена витрачати значно більше коштів, щоб забезпечити їх всім необхідним. Зазначала, що з метою фінансового забезпечення дітей позивач змушена періодично виїжджати за кордон, часто працювати додатково, коли має вільний час від заняття з дітьми. Стверджувала, що майже всі свої кошти позивач витрачає на дітей.
Водночас відповідач не бере ніякої участі у вихованні дітей, не приділяє їм уваги, а тому має більше можливостей та часу для заробітку, у зв`язку з чим його участь в утриманні дітей має бути співмірною та адекватною сьогоднішнім реаліям в Україні.
Звертала увагу, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 01.01.2023 встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 2833 грн.
Стверджувала, що матеріальне становище позивача з часу присудження аліментів значно погіршилося у зв`язку з інфляцією в країні. 
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 3500 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття або зміни матеріального стану.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року позов задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2020 - ухвалено надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3200 гривень на місяць на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти вимог позову – відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

На це рішення подав апеляційну скаргу  ОСОБА_1 . Посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що, на думку апелянта, позивач жодним чином не довела обставини, визначені ст.192 СК України, які могли б слугувати підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів, адже після ухвалення рішення Виноградівським районним судом Закарпатської області від 07.02.2020 у справі №299/1612/19 обставини не змінилися, доказів протилежного до позову не надано. Вказує, що відповідачем було додано до відзиву на позовну заяву довідку про працевлаштування ОСОБА_5 до ТОВ «Севлюш-Бус» та зазначено, що згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 06.02.2024 відповідач отримав дохід у розмірі 5871,43 грн, що досліджувалося місцевим судом, однак не було враховано під час ухвалення оскаржуваного рішення. Водночас матеріали справи не містять будь-якої інформації про доходи позивача. Стверджує, що позивач має досить великі доходи, які отримує за роботу по найму в Європі. Зазначає, що на утриманні відповідача перебувають його непрацездатні батьки, зокрема батько хворіє цукровим діабетом та є інсулінозалежним пацієнтом, які отримують мінімальну пенсію за віком і не в змозі самостійно себе утримувати на належному рівні, адже купівля продуктів харчування, ліків та сплати комунальних послуг потребує значних витрат. Посилаючись на постанови Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №459/2181/17, від 20.06.2019 у справі №632/580/17, вказує, що законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів. Вважає, що оскільки відповідач є офіційно працевлаштованим у ТОВ «Севлюш-Бус», то правильним способом захисту є зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, у зв`язку з чим позивачем обрано неправильний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Межі розгляду справи апеляційним судом 

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2020 у справі № 299/3614/19.
Від шлюбу у сторін народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).
Відповідно до довідки про склад сім`ї №20.7-20/901 від 30.10.2023, виданої старостою Олешницького старостинського округу В. Гавріш, вбачається, що склад сім`ї позивача складають доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться при матері (а.с.9).
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2020 у справі №299/3612/19, яке набрало законної сили 10.03.2020, позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1600 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 08.11.2019 до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання про судові витрати.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (а.с.10-11).
Відповідно до довідки №20.9-25/74 від 06.02.2024, виданої Підвиноградівським старостинським округом Виноградіської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 має наступний склад сім`ї: 1) ОСОБА_6 – співмешканка, ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 2) ОСОБА_7 – син, ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 3) ОСОБА_8 – син, ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 4) ОСОБА_9 – батько, ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 5) ОСОБА_10 – мати, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.25).
Згідно довідки від 25.01.2024, виданої КНП «Виноградівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Виноградівської міської ради Закарпатської області, вбачається, що батько відповідача – ОСОБА_9 перебуває на «Д» обліку та є інсулінозалежним, хворіє цукровим діабетом (а.с.26).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 06.02.2024 вбачається, що відповідач працевлаштований до ТОВ «Севлюш-Бус», нарахований дохід за місяць - 5871,43 грн (а.с.27).
Згідно довідки №6414/24.2.-37 від 08.02.2024, виданої Виноградівським відділом ДВС у Берегівському районі Закарпатської області, вбачається, що виконавчий лист про стягнення аліментів відносно ОСОБА_1 станом на 08.02.2024 на примусовому виконанні у Виноградівському відділі ДВС у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не перебуває та аліменти не стягуються (а.с.28).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
       
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 2833 гривні.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти – одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення суду, посилаючись на зміни в законодавстві у частині збільшення мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, а також збільшення витрат для нормального забезпечення життєдіяльності дітей у зв`язку зі зростанням цін на товари (інфляцією).
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Щодо доводів позивача про те, що потреби дітей значно збільшилися, а купівельна спроможність гривні зменшилася внаслідок інфляції, колегія суддів зазначає наступне.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що аліменти на користь позивача стягнуто у твердій грошовій сумі. 
Відповідно до ч. 1 ст 184 СК України,  розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача. Відтак, оскільки позивач просить збільшити розмір аліментів, стягуючи їх у твердій сумі, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача. 
Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно із ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.
Статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (абз. 4 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Отже, доводи позивача не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки сам по собі факт зміни цін, наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Виходячи з положень статей 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, що є підставою для збільшення розміру аліментів.
У позовній заяві позивач не посилається на зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів чи отримувача аліментів, та відповідно не надає будь - яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, а лише вказує на зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, її вимоги ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях та жодним чином не доведені належними та допустимими доказами, а суд першої інстанції, стягуючи з відповідача аліменти в загальній сумі (на двох дітей) 6400 гривень не навів належного обгрунтування такого розміру з врахуванням положень ст 182 СК України щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів. та ч. 5 ст 70 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, не може перевищувати 70 відсотків. 
Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву позов визнав частково, погоджуючись сплачувати аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно (а.с.17-19), що є більшим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, передбачений СК України.

Висновки апеляційного суду

Враховуючи недоведення позивачем суттєвого покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також значного погіршення матеріального стану позивача, часткове визнання позову та те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дітей сторін у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно.
Зважаючи на викладене, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.
Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п.п. 3,4 ст.376, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року – змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у такій редакції:
«Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1600 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 08.11.2019 р. та до досягнення дитиною повноліття, надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на місяць на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 червня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: