ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 квітня 2024 року 	м.Суми	

Справа №592/15203/23 
Номер провадження 22-ц/816/804/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ступіної Олени Олександрівни 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року, у складі судді Онайка Р.В., ухвалене у м. Суми,

                                                           в с т а н о в и в :

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач з жовтня 2021 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2023 року вони проживають окремо, дитина перебуває на її повному утриманні, відповідач не бере участі у вихованні сина, матеріальну допомогу на його утримання не надає, є працездатною особою, хоча має регулярний, але мінливий дохід, може сплачувати аліменти на неповнолітнього сина.
Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також 5000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09 жовтня 2023 року.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2187,50 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ступіна О.О., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину задовольнити у повному обсязі, із стягненням 5000 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 3000 витрат на професійну правничу допомогу.
Вказує, що при визначенні аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 3500 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, судом не враховано майновий стан відповідача, який є військовослужбовцем, зареєстрований як ФОП та є власником корпоративних прав та єдиним учасником ТОВ «КДВ», отримує доходи і від господарської діяльності, що спростовує його доводи про недостатність заробітку для сплати аліментів на сина у заявленому позивачкою розмірі.
Категорично не погоджується з визначеним судом розміром аліментів на сина 3500 грн, при наданому позивачем розрахунку щомісячних витрат на дитину понад дев`ять тисяч гривень. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача – адвокат Шаповал С.В. просить рішення суду залишити без змін.
У наданих апеляційному суду письмових поясненнях представник відповідача – адвокат Шаповал С.В. доводить необґрунтованість та невідповідність базовим потребам дитини частини вказаних позивачем витрат на сина. Вказує про наявність у відповідача проблем із здоров`ям та понесення ним витрат на лікування, відсутність власного житла, нерухомого майна, наявність обов`язку по сплаті аліментів на іншу дитину у розмірі 3000 грн, надання матеріальної допомоги батьку-пенсіонеру. 
У письмових поясненнях представник ОСОБА_1 – адвокат Ступіна О.О., в заперечення доводів відповідача, зазнає про відсутність у нього обов`язку щомісячної сплати аліментів у розмірі 3000 грн на дочку від першого шлюбу, оскільки її матір`ю не реалізовано право на отримання аліментів у судовому порядку.     
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2021 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю (а.с.11)
ОСОБА_2 з 16 березня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, де отримує заробітну плату (а.с. 30, 31, 97).
Відповідач ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої щомісячно сплачує у добровільному порядку 3000 грн та за необхідності сплачує додаткові витрати на дитину (а.с. 32. 47, 93). 
Батько відповідача – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером (а.с. 94).
Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що малолітній син сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, маючи задовільний стан здоров`я, може його утримувати шляхом сплати аліментів щомісячно. Врахувавши часткове визнання відповідачем позову у розмірі аліментів на утримання сина в частці від його доходу згідно ч.5 ст.183 СК України, отримання ним заробітку за місцем служби, наявність обов`язку по утриманню дочки від першого шлюбу, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, визначив до стягнення аліменти на утримання сина сторін у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.  
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2023 року – 2272 гривень.
З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, визначеного Законом розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та наявності рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, наявності у відповідача обов`язку по утриманню неповнолітньої дочки від першого шлюбу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача, який частково визнав позов, аліментів на утримання малолітнього сина та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення та розміром, присудивши аліменти на дитину у твердій грошовій сумі 3500 грн щомісячно.
Доводи апеляційної скарги про отримання відповідачем, крім заробітної плати, доходів від діяльності як ФОП та господарської діяльності ТОВ «КДВ», і про його фінансову можливість сплачувати аліменти на сина у заявленому позивачкою розмірі не підтверджені належними доказами.
Посилання апеляційної скарги на те, що визначення судом розмір аліментів на дитину розмірі 3500 грн порушує права дитини, так як не компенсує частину загальної суми щомісячних витрат на сина, не є підставою для скасування рішення, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 13, 81 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення нею щомісячних витрат на дитину у заявленому розмірі.
Визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості, інтересам дитини та мінімально гарантованому розміру аліментів, встановленому ч. 2 ст. 182 СК України. 
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд 

                                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ступіної Олени Олександрівни залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов