Дата документу 21.05.2024 Справа № 331/7372/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/1051/24                 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Є.У.№331/7372/23                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Бєлки В.Ю.,
Гончар М.С.,
секретар:         Смокотіна В.С.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2023 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021 у розмірі 49 478,21грн. та відшкодування судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, шляхом проставлення електронного цифрового підпису договору за допомогою ідентифікатора, було укладено договір про надання споживчого кредиту №4287376 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень, строком користування 30 днів , з процентною ставкою 1,9 % в день. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, затверджених наказом ТОВ «Авентус Україна» №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documehts.
ТОВ «Авентус Україна» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням. 
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.09.2023 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 49 478,21грн., із яких: 15 000,00грн. – за тілом кредиту, 34 200,00грн. – за процентами на дату відступлення права вимоги, 38,21грн. – 3% річних та 240,00грн. – інфляційні втрати. 
24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . 
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі й договір про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1 . 
Посилаючись на невиконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, позивач просив суд стягнути з останньої на його користь заборгованість за кредитним договором №4287376 від 09.06.2021 у розмірі 49478,21 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №4287376 від 09.06.2021 у розмірі 49478,21 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що надавала суду першої інстанції відомості про те, що у зв`язку з війною має скрутне матеріальне становище, була вимушена змінити місце проживання, оскільки с. Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області є тимчасово окупованою територією. З 2014 року Законом передбачено, що ВПО звільняються на час воєнного стану та 90 днів після його закінченні від відповідальності по кредитним зобов`язанням. Суд першої інстанції не врахував вказаних доказів та прийшов до помилкових висновків. Також апелянт заявила про застосування строків позовної давності, оскільки вважає, що суд першої інстанції залишив вказане клопотання без уваги.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» вказало, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи вже були предметом розгляду в суді першої інстанції та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Товариство просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Авентус Україна» за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, у передбачені договором строки не повернула кредит та відсотки за користування кредитними коштами, а тому вся сума заборгованості, визначена з урахуванням вимог ст.625 ЦК України, підлягає стягненню в судовому порядку.
Дійшовши обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виникли кредитні зобов`язання і про порушення позичальником умов кредитного договору, суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості допустився порушень норм матеріального права і не дав належної оцінки умовам кредитного договору. 
Встановлено, що 09.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір №4287376 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua/ru/documehts. Прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення останнім формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ОСОБА_1 підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С 652968, 09.06.2021 12:31:02.
У зазначеному договорі сторони погодили всі його істотні умови, зокрема те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в його особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого мобільного телефону споживача.
Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 цього договору визначено, що товариство надає споживачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів. Дата повернення кредиту (09.07.2021) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору).
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 15 000 грн., зарахувавши кредитні кошти на платіжну картку Відповідачки № НОМЕР_1 і зазначена обставина останньою не оспорювала ся та визнавалась.
Як видно зі змісту вказаного договору, графіка платежів, паспорту споживчого кредиту, за спливом строку кредитування 09.07.2021 відповідачка зобов`язалася повернути кредит в загальному розмірі 23 550,00грн., з яких: 15000,00 гривень - сума кредиту, 8550,00 грн. – проценти за користування кредитним коштами.
Умови та порядок продовження строку кредиту визначено розділом 4 кредитного договору.
Відповідно до п. 4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження (пролонгація) договору в порядку, визначеному п. 4.2 договору, або в порядку автопролонгації, відповідно до умов , визначених у п. 4.3 договору.
Пунктом 4.2.1 договору визначено, що споживач, у випадку коли заборгованість за кредитом складає менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до пп.4.2.2. Договору. Пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
Відповідно до п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строку кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на вищевказаних умовах.
Відповідачкою будь-яких проплат за вищевказаним кредитним договором не здійснено.
24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . 
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі й договір про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1 . 
Із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, відомо, що станом на 28.09.2023 сума боргу становить 49 478,21грн., з яких: 15 000,00грн. – заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами, нарахованими з 09.06.2021 по 07.10.2021, у розмірі 34 200,00грн., 3% річних за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 в розмірі 38,21грн. та інфляційні витрати в розмірі 240,00грн. 
Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Частиною 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Із вказаних норм права та із аналізу матеріалів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування.
Кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Втім, стягуючи проценти за користування кредитом в сумі 34 200,00 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказані проценти були нараховані позивачем на дату відступлення права вимоги. При цьому строк дії договору становив 30 днів, тобто до 09.07.2021
Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять, тому висновки суду про доведеність позову в цій частині є помилковими. 
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Кредитний договір укладений 09.06.2021 строком на 30 днів, тобто до 09.07.2021. Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України.
Із розрахунку заборгованості видно, що станом на 09.07.2021 – дату закінчення строку кредитування заборгованість по процентам за користування кредитом становить 8550,00 гривень, а тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідачки.
Доводи апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності, порушення норм права при нарахуванні 3% річних і інфляційних втрат є неспроможними.
Із розрахунку заборгованості видно, що передбачені ч.2 ст.625 ЦК України суми нараховані кредитором на тіло кредиту за період з 24.01.2022 по 23.02.2022, тобто до введення в Україні воєнного стану.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності. 
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Крім того 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що позов заявлено з дотриманням строків позовної давності, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
В іншій частині оскаржуване рішення апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін.
У відповідності до норм частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як видно із матеріалів справи, апелянт ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 4026,00 грн., проте її апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме на 48,16% від заявленої позивачем ціни позову, тому компенсація сплаченого судового збору апелянтом має бути частковою.
З урахуванням взаєморозрахунку сплаченого судового збору позивачем в суді першої інстанції та апелянтом в суді апеляційної інстанції, стягненню підлягає судовий збір з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» в сумі 596,90 грн.
Пропорційно від частки задоволених позовних вимог і вимог апеляційної скарги підлягає зменшенню і сума витрат на правничу допомогу до 6 260, 70 грн. 
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2024 року у цій справі змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №4287376 від 09.06.2021, укладеним з ТОВ «Авентус Україна» у загальному розмірі 23 828, 21 грн. ( двадцять три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень 21 коп.), із яких за тілом кредиту 15 000 грн., за відсотками 8 550 грн., 3% річних -38, 21 грн., 240 грн. інфляційних втрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір в сумі 596,90 гривень (п`ятсот дев`яносто шість гривень 90 копійок) та 6 260, 70 грн. (шість тисяч двісті шістдесят гривень 70 коп.) витрат на правову допомогу
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 

Повний текст постанови складено 22 травня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

       М.С. Гончар