ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2024 р.                                                                    Справа №907/181/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя                                                             О.В. Зварич
судді                                                                                 І.Б. Малех
 І.Ю. Панова,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” б/н від 15.03.2024 року (вх. № 01-05/779/24 від 15.03.2024 року)
на рішення господарського суду Закарпатської області від 29.02.2024 року (суддя Л.В.Андрейчук; повний текст рішення складено 29.02.2024 року)
у справі № 907/181/22
за позовом: Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області
до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” (надалі ДП “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство”)
про стягнення 1977832,22 грн,
за участю:
від прокуратури: Місінська М.А. (посвідчення № 068736 від 01.03.2023 року);
від позивача Державної екологічної інспекції у Закарпатській області: не з`явився;
від позивача Полянської сільської ради: не з`явився;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Левицький А.О. – адвокат (ордер серії АО №1119732 від 14.03.2024 року),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
04.04.2022 року Заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури звернувся до господарського суду Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, Полянської сільської ради з позовом до Державного підприємства “Свалявське лісове господарство” про стягнення шкоди в сумі 1977832,22 грн, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач, як постійний лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісових насаджень, тобто допустив протиправну бездіяльність, наслідком якої стало незаконне вирубування 162 дерев, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см на території кварталу 23 виділу 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”, що спричинило шкоду державним інтересам у сфері лісового господарства в сумі 1977832,22 грн. Підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та Полянської сільської ради зазначається нездійснення уповноваженими органами захисту інтересів держави у сфері охорони та захисту лісів, що має наслідком ненадходження коштів до Державного бюджету, у зв`язку з чим наявні підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру, передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру”.
Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 року замінено відповідача у справі № 907/181/22 ДП “Свалявське лісове господарство” на його правонаступника – Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство”.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням господарського суду Закарпатської області від 29.02.2024 року у справі №907/181/22 повністю задоволено позовні вимоги Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, Полянської сільської ради. Стягнуто з ДП “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” шкоду в сумі 1977832,22 грн, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища на користь держави в особі Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Стягнуто з ДП “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” на користь Закарпатської обласної прокуратури 29667,48 грн судового збору за подання позовної заяви.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив самовільну порубку на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявив таких порушень і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна порубка дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача, вина) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди в розмірі 1977832,22 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на відсутність вироку у кримінальній справі про обвинувачення лісничого Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство” Сенька В.Д. у службовій недбалості. Зазначає, що на підтвердження позовних вимог прокурор надав протоколи огляду місця події, відомості попневого переліку, розрахунки розміру шкоди та висновок інженерно-екологічної експертизи. Однак, вказані докази містять суперечності, неточності та складені з порушенням вимог чинного законодавства. Покликається на те, що  Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, не проводила перевірку (у тому числі документальну) із застосуванням інструментально-лабораторого контролю із складанням відповідно до законодавства акта за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції та не надавала обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства. Натомість, позовні вимоги грунтуються виключно на підставі протоколів огляду місця події, попневого переліку та висновку інженерно-екологічної експертизи. Зауважує, що в протоколах огляду місця події відсутній детальний опис виявленого порушення, не зазначено прилад, яким здійснено заміри, нема посилання на нормативно-правові акти, якими керувались при їх складанні, а також не встановлено винних осіб та дій чи бездіяльності відповідача, які б виразились у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу у формі бездіяльності та призвели до заподіяння шкоди, в розрахунках завданої шкоди відсутня інформація яким вимірювальним приладом здійснювався замір діаметрів пнів та чи проходив такий прилад сертифікацію відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». На переконання скаржника, наведені факти спростовують та ставлять під сумнів зазначену прокурором кількість незаконно зрубаних дерев, їх місцезнаходження, діаметри, нарахування шкоди, фіксування та інших аспектів. Водночас, відсутність передбаченого законодавством акта Державної екологічної інспекції ставить під сумнів правильність вимірювання та вірність розрахунків, які наявні в матеріалах справи. Скаржник стверджує, що Висновок ЛНДІСЕ № 3153 не може вважатись належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки не містить відомостей щодо натурного обстеження експертом місця спричинення шкоди та перевірки фактичних відомостей, на підставі яких було здійснено розрахунок. Вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є достатніми та належними для підтвердження вини з ДП “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” у неналежному виконанні своїх зобов`язань по охороні лісового фонду від незаконних рубок, матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням шкоди, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до   ст. 1166 ЦК України   та   статті 105 Лісового кодексу України. Просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 29.02.2024 року у справі №907/181/22, прийняти нове рішення, яким у повному обсязі відмовити в задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника. Звертає увагу, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні виклав обставини, зазначені прокурором в позовній заяві та ніяких висновків щодо винуватості обвинуваченого у кримінальному провадженні не робив, а згідно з численною судовою практикою при розгляді справ даної категорії не важливо хто здійснював незаконне вирубування дерев на ділянці лісу, наданій у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу, про що зазначено в  позові. Зауважує, що державними інспекторами ДЕІ не проводилась перевірка у розумінні вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Натомість, державні інспектори екологічної інспекції брали участь в огляді місця події у якості спеціалістів у розумінні положень ст. 71 КПК України. Покликається на те, що до позовної заяви додано протоколи огляду від 01.06.2021 та 02.06.2021, зі змісту яких вбачається участь у проведенні слідчих дій, як спеціалістів, державних інспекторів ДЕІ у Закарпатській області, так і працівників лісокористувача. У вказаних протоколах огляду зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, кількість та діаметри пнів дерев без ознак відведення в рубку, зазначено про технічні засоби фіксації самої дії – огляду. Зазначення даних про вимірювальні прилади залучених в якості спеціалістів працівників екологічної інспекції у протоколі огляду не вимагається. До протоколів долучені відомості попневого переліку, які підписані всіма особами, що брали участь в переліку та обмірах зрубаних дерев. Прокурор зауважує, що відповідно до судової практики Верховного Суду, такий доказ як акт перевірки Державної екологічної інспекції сам по собі не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства. Подані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень, мають бути оцінені судами як кожен окремо так і в їх сукупності. Зазначає, що висновок ЛНДІСЕ № 3153 грунтується не на припущеннях, а на конкретних документах, на які посилається експерт, та які додані до позовної заяви. Стосовно деліктної відповідальності наголошує, що обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів. Цивільно-правову відповідальність мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами. Просить залишити без змін рішення господарського суду Закарпатської області від 29.02.2024 року у справі №907/181/22, апеляційну скаргу ДП “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” – без задоволення. 
Позивачі не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.
Прокурор просив залишити без змін оскаржене рішення суду, апеляційну скаргу – без задоволення.
Позивачі не делегували своїх представників в судове засідання, про причини неявки не повідомили.
З`ясовуючи обставини про ознайомлення позивачів з датою, часом та місцем розгляду справи, суд встановив таке.
Згідно з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№0600922318368, 0600922313200 Державній екологічній інспекції у Закарпатській області» 27.05.2024 року та Полянській сільській раді 25.05.2024 року вручено ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 року про відкладення розгляду даної справи на 10.06.2024 року об 11 год. 00 хв.
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи. 
Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності позивачів.

Обставини справи
В позовній заяві прокурор зазначає, що Закарпатською обласною прокуратурою у ході реалізації представницьких повноважень опрацьовано матеріали кримінального провадження №62022140050000016 від 21.01.2022 за ч. 2 ст. 367 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок неналежного виконання лісничим Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ» Сенько В.Д. своїх службових обов`язків, невстановленими досудовим розслідуванням особами, проведено незаконну рубку 162 дерев, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см на території кварталу 23 виділу 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”.
У ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження було проведено огляди місця події із залученням спеціалістів – представників Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та за участю працівників Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ», про що складено протоколи огляду від 01 та 02 червня 2021 року.
Вказаними протоколами огляду зафіксовано виявлені пні від зрізаних дерев без наявних ознак відведення їх в рубку (162 дерев, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см на території кварталу 23 виділу 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”).
До протоколів огляду від 01 та 02 червня 2021 року додано відомості попневого переліку, в яких зафіксовано кількість виявлених пнів, їх діаметри та породу. 
Протоколи огляду від 01 та 02 червня 2021 року та відомості попневого переліку підписані без зауважень всіма особами, які брали участь у проведенні слідчих дій та в переліку, обмірах зрубаних дерев.
Розмір шкоди в сумі 1977832,22 грн підтверджується розрахунком розміру шкоди, заподіяної лісу незаконними рубками 162 дерев в кварталі 23 виділ 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”, проведеним відповідно до положень ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2013 року.
В матеріалах судової справи № 907/181/22 міститься копія висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 3153 від 01.11.2021, згідно з яким внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 23 виділ 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство” державі завдано шкоду в розмірі 1977832,22 грн. Внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі 35 виліл 33 Плосківського лісництва ДП «Свалявське лісове господарство» державі завдано шкоду в розмірі 363 142,94 грн.
На стор.4 цього висновку у пунктах 2, 3 розділу «Вихідні дані та обставини події, що досліджується» судовий експерт покликається на розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу незаконними рубками в кварталі 23 виділ 6 та кварталі 35 виділ 33 Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ», додані до супровідного листа Держекоінспекції у Закарпатській області від 06.07.2021 №2000-06, та висновки, зроблені за наслідками проведеної завідувачем кафедри ботаніки, деревинознавства та недеривних ресурсів лісу Національного лісотехнічного університету України професором Осадчуком Л.С. наукової ботанічної експертизи від 08.07. 2021, а саме: проведеним дендрологічним дослідженням зразків деревини, узятих із ростучих дерев і пнів зрізаних дерев бука лісового у Плосківському лісництві ДП «Свалявське ЛГ» встановлено, що в кварталі 35 виділ 33 дерева були зрубані в літньо-осінній період 2020 року, а в кварталі 23 виділ 6 – упродовж осінньо-зимового періоду 2020-21 років.
У листах №№12-2298-22/87, 12-2298-22/89 від 08.02.2022 року, адресованих Полянській сільській раді та Державній екологічній інспекції у Закарпатській області, прокурор просив повідомити чи вжиті заходи захисту порушених інтересів держави у сфері лісового законодавства по стягненню шкоди в сумі 1977832,22 грн. у звязку з встановленим фактом проведення незаконної рубки 162 дерев у кварталі 23 виділ 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”.
В листі-відповіді від 25.03.2022 року Державна екологічна інспекція у Закарпатській області повідомила прокуратуру, що заходи реагування – здійснення претензійно-позовної роботи щодо відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу не поводились.
Полянська сільська рада залишила без відповіді вказаний запит прокурора.
З огляду на викладене, прокурор надіслав Полянській сільській раді та Державній екологічній інспекції у Закарпатській області повідомлення №№ 12-2298-22/172, 12-2298-22/170 від 28.03.2022 року на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про встановлення підстав для представництва інтересів держави шляхом подання відповідної позовної заяви до Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”.
 
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частинами 2, 3 статті 1 Лісового кодексу України Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
В частині 2 статті 19 Лісового кодексу України унормовано, що постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів.
Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень (п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України).
У відповідності до приписів статті 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. 
Згідно з статтею 65 Лісового кодексу України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.
В силу положень статті 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.
Відповідно до статті 40 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.
Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").   
Частинами 1, 2 статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі та додержання операторами вимог законодавства у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів.
За обставинами цієї справи, у ході досудового розслідування кримінального провадження кримінального провадження №62022140050000016 від 21.01.2022 за ч. 2 ст. 367 КК України виявлено, що невстановленими досудовим розслідуванням особами проведено незаконну рубку 162 дерев, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см на території кварталу 23 виділу 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”.
В протоколах огляду місця події від 01 та 02 червня 2021 року та відомостях попневого переліку, складених із залученням спеціалістів – представників Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та за участю працівників Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ» зафіксовано кількість виявлених пнів, їх діаметри та породу (162 дерева, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см). 
Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (ст. 90 Лісового кодексу України).
Статтею 105 Лісового кодексу України унормовано, що особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. 
Відповідно до частини 1 статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно з статтями 68, 69 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області відповідно до Постанови КМУ України від 24.07.2013 №665 “Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу” та ст. 20-2 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” проведено розрахунок розміру шкоди заподіяної лісу незаконними рубками 162 дерев в кварталі 23 виділ 6 Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ» та встановлено, що загальний розмір шкоди становить 1977832,22 грн.
Також заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу в сумі 1977832,22 грн. підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №3153 від 01.11.2021 року. 
З аналізу змісту цього висновку колегією суддів встановлено, що на стор.4 у пунктах 2, 3 розділу «Вихідні дані та обставини події, що досліджується» судовий експерт покликається на розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу незаконними рубками в кварталі 23 виділ 6 та кварталі 35 виділ 33 Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ», додані до супровідного листа Держекоінспекції у Закарпатській області від 06.07.2021 №2000-06, та висновки, зроблені за наслідками проведеної завідувачем кафедри ботаніки, деревинознавства та недеривних ресурсів лісу Національного лісотехнічного університету України професором Осадчуком Л.С. наукової ботанічної експертизи від 08.07. 2021, а саме: проведеним дендрологічним дослідженням зразків деревини, узятих із ростучих дерев і пнів зрізаних дерев бука лісового у Плосківському лісництві ДП «Свалявське ЛГ» встановлено, що в кварталі 35 виділ 33 дерева були зрубані в літньо-осінній період 2020 року, а в кварталі 23 виділ 6 – упродовж осінньо-зимового періоду 2020-21 років.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Положення вказаної норми передбачають, що підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.
Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.
У даній справі відповідач не довів відсутності його вини в незаконній порубці 162 дерев, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см на території кварталу 23 виділу 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”.
Як видно зі змісту протоколу огляду від 01.06.2021 року, огляд проводився з відеофіксацією на території 23 кварталу 6 виділу Плосківського лісництва ДП «Свалявське ЛГ». Вказаний протокол огляду підписали працівники відповідача - лісничий Плосківського лісництва Сенько В.Д. та майстер лісу Плосківського лісництва Тихоненко Ю.В. без будь-яких зауважень.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що матеріали справи не містять жодного акта перевірки органу державного контролю чи іншого належного доказу про виявлені порушення та недоліки, допущені підприємством щодо охорони лісів від спірної незаконної порубки. 
Однак, суд критично оцінює вказані твердження скаржника, оскільки в силу вищеописаних положень Лісового кодексу України відповідач зобов`язаний забезпечувати охорону та захист лісових насаджень на відведеній йому території, але свого обов`язку не виконав, внаслідок чого було незаконно вирубано 162 дерева, а саме: 156 дерев породи бук, з діаметрами пнів від 18.1 до 82 см, 6 дерев породи граб, з діаметрами пнів від 28 до 44 см на території кварталу 23 виділу 6 Плосківського лісництва Державного підприємства “Свалявське лісове господарство”, що зафіксовано в актах огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 01-02.06.2021 року та відомостях попневого переліку зрізаних дерев, які були складені в ході проведення слідчих дій за участю спеціалістів – представників Держекоінспекції та працівників відповідача.
Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень допустив самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження   не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявив таких порушень і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення.
Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна порубка дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача, вина) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди. 
Доводи відповідача про непроведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства контролюючими органами й усі інші доводи апеляційної скарги безпідставні, які жодним чином не спростовують факту незаконного вирубування дерев.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України
Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Свалявське лісове господарство” б/н від 15.03.2024 року (вх. № 01-05/779/24 від 15.03.2024 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Закарпатської області від 29.02.2024 року у справі № 907/181/22 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 

Суддя                                                                                                    І.Б. Малех

Суддя                                                                                                    І.Ю. Панова