ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року	Львів	Справа № 308/14100/23 пров. № А/857/7862/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І.М., Шинкар Т. І.,
за участі секретаря судового засідання – Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2024 року ( головуючий суддя Голяна О.В., м. Ужгород ) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції  про скасування постанови,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЗАВ №02742414 від 09.07.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не доведено склад правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 122 КУпАП.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права та покликається на те, що в матеріалах справи відсутні докази встановлення на ділянці дороги за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 144 дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень  Правил дорожнього руху». Зазначає, що 09.07.2023 він автомобілем не керував, а відповідач не довів, що саме ним вчинено правопорушення, передбачене ч.1  ст. 122 КУпАП. Крім того, звертає увагу, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін, оскільки позивачу було відмовлено у клопотанні про відкладення розгляду справи. Зазначає, що суд першої інстанції порушив строк розгляду справи, визначений ст. 286 КАС України. Вказує, що судом першої інстанції проігноровано письмові заперечення позивача та не було встановлено особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1  ст. 122 КУпАП, а також не досліджено відеодокази безпосередньо в судовому засіданні.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. 
Суд, з врахуванням строку розгляду термінових справ, відповідно до статті 286, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив провести апеляційний розгляд у відсутності осіб, які не з`явились без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази, які є в матеріалах справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції і визнається сторонами, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЗАВ №02742414 від 09.07.2023, позивача, як власника транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Згідно цієї постанови,   09.07.2023 року о 12 год. 07 хв. за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 144, особа, яка керувала транспортним засобом «Skoda Octavia A5 16I», д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 39 км/год, чим порушила п. 12.9 б)  ПДР  України.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 122 КУпАП  винесена правомірно, а позивачем не доведено підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності як особу, яка не керувала транспортним засобом в момент порушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками і вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі  - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 7 КУпАП України  ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як передбачено статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Пунктом 12.9 (б)  Правил дорожнього руху  визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,  тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення (перевищення максимально допустимої швидкості руху) зафіксована технічним приладом «Каскад, 201-1220».
Відповідно до сертифікату перевірки типу №UA.TR.001 5-19 Rev.1 технічний прилад «Каскад, 201-1220» дійсний з 04.06.2019 по 14.01.2029 та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки (а.с.72).
Саме за допомогою технічного приладу «Каскад, 201-1220» була виміряна швидкість руху транспортного засобу «Skoda Octavia A5 16I», д.н.з. НОМЕР_1 , про що зазначено в оскаржуваній постанові, а тому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що покази даного приладу є належним, допустимим та достатнім доказом події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 122 КУпАП.
Згідно із  статтею 283 КУпАП,  розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить всі необхідні відомості, які передбачені ст. 283 КУпАП, зокрема, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото порушення; швидкість руху автомобіля, км/год.; обмеження (перевищення) швидкості, км/год.; напрямок руху автомобіля; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу
Також у постанові міститься адреса веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення та постановою в електронній формі з ідентифікатором доступу.
Також, як встановлено судом першої інстанці з листа служби відновлення і розвитку інфраструктури в Івано-Франківській області від 25.03.2024, камера фото, - відеофіксації за адресою вул. Галицька, 144, м. Івано-Франківськ, розміщена на перехресті вулиць Галицька та Хіміків в напрямку в`їзду в місто Івано-Франківськ. Перед цією камерою у тому ж напрямку руху встановлено дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень  Правил дорожнього руху».
Таким чином, з урахуванням фотофіксації приладом «Каскад, 201-1220», наявності свідоцтва про повірку вказаного вимірювального приладу, листа служби відновлення і розвитку інфраструктури в Івано-Франківській області від 25.03.2024, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача достатніх, належних та допустимих доказів, які вказують на вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1  статті 122 КУпАП.
Жодних доказів на спростування вказаних вище обставин позивач не надав ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.
Стосовно доводів апелянта про те, що відповідачем не доведено вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 , оскільки вказаним транспортним засобом в момент фіксації правопорушення він не керував, то колегія суддів зазначає наступне.
Приміткою до ст. 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення за даною статтею є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.
У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої  статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту, відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених  статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3 ст. 14-2 КУпАП).
Положеннями  статті 279-3 КУпАП  регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Згідно зі  ст. 279-3 КУпАП  відповідальна особа, зазначена у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: 
-          ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення - правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
-          особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до  ст. 279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням  Закону України "Про захист персональних даних".
Отже,  КУпАП  чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, передбаченого ст. 122 КУпАП в разі передачі автомобіля третім особам.
Сторонами визнається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Skoda Octavia A5 16I», д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому, як правильно встановив суд першої інстанції,  в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з володіння ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; а також позивачем не надано суду доказів, що особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом не надано.
Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «O’Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Відтак, дотримання Правил дорожнього руху особами, яким особа надає в користування зареєстрований на неї транспортний засіб, є запорукою ненастання негативних наслідків для неї у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративних стягнень.
Отже, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем умов звільнення його від адміністративної відповідальності, як відповідальної особи, яка зазначена у частині першій  статті 14-2 КУпАП, які передбачені положеннями статті ст. 279-3 КУпАП, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність постанови про притягнення позивача до відповідальності за порушення  ПДР  України, передбаченого ч.1  ст. 122 КУпАП.
Апеляційний суд не приймає доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки це жодним чином не вплинуло на об`єктивність і повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи і на можливість подання позивачем доказів, якими він доводить підстави позову.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно приписів статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню в користь позивача понесені ним судові витрати.
Керуючись ст.272, ст.286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2024 року у справі № 308/14100/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 15 травня 2024 року