ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 червня 2024 року           справа №200/7430/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача – ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у справі № 200/7430/23 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_2  до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В:  

У грудні 2023 року ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення від 20.09.2023 №057250005396 про відмову в призначенні пенсії; - зобов`язати призначити пенсію з 13.09.2023 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період навчання позивач з “ 01.09.1998” по 04.01.1992 у професійно-технічному училищі № 41, періоди роботи з 27.05.1994 по 24.05.1995, з 24.05.1995 по 28.02.1998, з 01.03.1998 по 29.07.1998, з 01.08.1998 по 26.07.2001, з 23.01.2002 по 11.02.2002, з 18.03.2002 по 12.09.2004 за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , період роботи з 11.08.1991 по 11.01.1992 за записами довідки №1-62 від 07.06.2023.
На обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається безпідставну відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з не зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у справі № 200/7430/23 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.09.2023 №057250005396. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 13.09.2023 про призначення пенсії, із зарахуванням до його пільгового стажу періодів з 23.08.1991 по 11.01.1992, з 01.03.1998 по 29.07.1998 і з 23.01.2022 по 11.02.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким  визнати протиправним та скасувати рішення від 20.09.2023 №057250005396 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, про відмову в призначенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, призначити пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.09.2023 року відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період навчання позивач з 01.09.1998 по 04.01.1992 у професійно технічному училищі № 41, періоди роботи з 27.05.1994 по 24.05.1995, з 24.05.1995 по 28.02.1998, з 01.03.1998 по 29.07.1998, з 01.08.1998 по 26.07.2001, з 23.01.2002 по 11.02.2002, з 18.03.2002 по 12.09.2004 за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , період роботи з 11.08.1991 по 11.01.1992 за записами Довідки №1-62 від 07.06.2023 року
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. 
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.                  
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого 20.11.2001.
За наслідками розгляду заяви позивача від 13.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення № 057250005396 від 20.09.2023 про відмову в призначенні пенсії.
У вказаному рішенні зазначено, що загальний страховий стаж складає 35 років 3 місяці 15 днів. Не зараховано до загального страхового стажу період проходження військової служби, оскільки заявником надано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного (військова служба зараховується на підставі військового квитка або довідки з військкомату про період проходження служби). Також зазначено, що пільговий стаж за Списком №1 складає 8 років 11 місяців 26 днів, який враховано відповідно до пільгових довідок від 01.06.2023 №26/261; від 07.06.2023 №1-62 та наказів про результати атестації робочого місця від 29.12.1995 №77-ТБ; від 26.05.2000 №781; від 28.06.1995 №280; від 26.06.2000 №302; від 25.06.2005 №266. На підставі цього ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, в зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1 (10 років).
Позивач також надав до суду копію диплома НОМЕР_3 від 04.01.1992, в якому зазначено, що він 1 вересня 1988 року вступив до середнього професійно-технічного училища № 41 і 4 січня 1992 року закінчив повний курс навчання зі здобуттям середньої освіти за професією машиніст електровоза підземний.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 наявні записи: № 1 щодо навчання позивача у період з 01.09.1988 по 04.01.1992, (зазначено, що до вступу до на ЦОФ “Селидовська” навчався в ПТУ № 41 м. Селидове); № 2 і 3 щодо роботи позивача вантажником з 26.06.1992 по 11.05.1994; № 4 щодо прийняття позивача з 27.05.1994 на посаду учня гірника підземного на підприємство Шахта 1-3 “Новогродівська”; № 5 щодо направлення позивача 01.06.1994 на курсове навчання з відривом від виробництва по професії гірник підземний; № 6 щодо проходження позивачем практики за професією з 26.07.1994 на підприємстві Шахта 1-3 “Новогродівська”; № 7 щодо переведення позивача з 15.09.1994 гірником підземним з повним робочим днем у шахті; № 8 щодо переведення позивача з 24.05.1995 учнем гірника очисного забою; № 9 щодо направлення позивача з 25.05.1995 на курсове навчання з відривом від виробництва за професією гірника очисного вибою; № 10 щодо проходженням позивачем практики за професією з 11.07.1995 ; №№ 11-12 щодо роботи позивача у період з 23.08.1995 по 28.02.1998 на посаді підземного гірника очисного вибою з повним робочим днем в шахті; № 15-16 щодо роботи позивача у період з 01.03.1998 по 27.09.1998 за переводом підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті в ЗАТ “Вуглевидобуток”; №№ 17-18 щодо роботи позивача у період з 01.08.1998 по 26.07.2001 за переводом підземним гірником очисного вибою в ДВАТ ш.1-3 “Новогродівська”; №№ 21-22 щодо роботи позивача в період з 23.01.2002 по 11.02.2002 на посаді підземного гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею на підприємстві шахта “Петровського”; № 23 щодо прийняття позивача з 18.03.2002 на посаду гірника підземного очисного вибою з повним робочим днем під землею на підприємстві ДП “Шахта iм. Д.С.Коротченко”; № 24 щодо переведення позивача з 12.09.2004 на посаду охоронця.
В архівній довідці ТОВ “Регіональний міжгалузевий архів” від 07.06.2023 № 147 зазначено, що в архівному фонді ДП “Шахта iм. Д.С.Коротченка”, у документах з особового складу дійсно значиться ОСОБА_2 . Також зазначено, що позивач 12.08.1991 прийнятий машиністом електровоза 2 розряду поверхні на дільницю ШТ - 1;  23.08.1991 переведений учнем машиніста електровозу підземним на дільницю ШТ- 1; 11.01.1992 звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики. 
У вказаній довідці відсутні відомості про пільговий характер виконуваної роботи позивача.
У довідках №№ 26/261 від 01.06.2023 ВП “Шахта 1-3 “Ногодродівська” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів зазначено, що ОСОБА_2 працював повний робочий день на ВП “Шахта 1-3 “Новогродівська” і за період з 27.05.1994 по 01.06.1994 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою учня гірника підземного, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 01.06.1994 по 26.07.1994 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою курсове навчання по професії гірник підземний, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 26.07.1994 по 15.09.1994 виконував роботи з видобутку вугілля за посадою практика про професії гірник підземний, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 15.09.1994 по 24.05.1995 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою гірник підземний з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 24.05.1995 по 25.05.1995 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний учень гірника очисного вибою, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 25.05.1995 по 11.07.1995 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою курсове навчання по професії підземний гірник очисного вибою, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 11.07.1995 по 23.08.1995 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою практика по професії підземний гірник очисного вибою, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 23.08.1995 по 28.02.1998 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний гірник очисного вибою з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а; за період з 01.08.1998 по 26.07.2001 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний гірник очисного вибою з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1, розділом 1.
Також у вказаних довідках наявні відомості про проходження прогули позивача, відпустки без збереження заробітної плати та інші випадки коли він не працював повний робочий день у шахті.
Згідно з копією архівної довідки ТОВ “Регіональний міжгалузевий архів” від 07.06.2023 № 148, в архівному фонді ДП “Шахта iм. Д.С.Коротченка”, в документах з особового складу дійсно значиться ОСОБА_2 . Крім того зазначено, що позивач 18.03.2002 прийнятий гірником очисного вибою на дільницю МДО; 07.08.2002 позивач переведений гірником очисного вибою на дільницю №1; 06.02.2003 переведений гірником очисного вибою на дільницю РВР; 01.03.2003 позивач переведений гірником очисного вибою на дільницю № 1; 12.09.2004 позивач переведений охоронцем у відділ охорони.
Відповідно до довідки № 1-62 від 07.06.2023 ДП “Шахта iм. Д.С.Коротченко” яка уточнює особливий характер чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії, позивач працював повний робочий день та виконував горнi роботи по видобутку вугілля підземним способом на ДП “Шахта iм. Д.С.Коротченко” і за період з 23.08.1991 по 11.01.1992 працював за посадою учень машиніста електровоза підземного дільниці ШТ-1 (виробнича практика), що передбачено Списком №1, розділом 1, підрозділом 1, код КП 1010100а; за період з 18.03.2002 по 11.09.2004 працював за посадою гірник очисного вибою, що передбачено Списком №1, розділом 1, підрозділ 1, код КП 1.1а.
З форми РС-право щодо позивача випливає, що позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 зараховані періоди з 27.05.1994 по 30.06.1994, з 06.07.1994 по 31.07.1994, з 23.08.1994 по 31.08.1994, з 10.09.1994 по 15.09.1994, з 16.09.1994 по 31.01.1995, з 02.02.1995 по 24.05.1995, з 25.05.1995 по 11.07.1995, з 25.07.1995 по 31.07.1995, з 04.08.1995 по 30.11.1995, з 07.12.1995 по 31.01.1996, з 08.02.1996 по 31.03.1997, з 12.04.1997 по 30.04.1997, з 04.05.1997 по 31.05.1997, з 02.06.1997 по 30.06.1997, з 02.07.1997 по 28.02.1998, з 07.08.1998 по 30.09.1998, з 02.10.1998 по 30.11.1999, з 02.12.1999 по 31.05.2000, 02.06.2000 по 30.04.2001, з 05.05.2001 по 31.05.2001, з 02.06.2001 по 26.07.2001, з 18.03.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 11.09.2004.
Інші періоди до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зараховано.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в зарахуванні спірних періодів до спеціального трудового стажу під час вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Приписами п. 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку №637 передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Суд зазначає, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Щодо періоду з 11.08.1991 по 11.01.1992 суд зазначає, що довідкою № 1-62 від 07.06.2023 підтверджено особливий характер та умови праці позивача за Списком № 1 з 23.08.1991 по 11.01.1992 (виробнича практика). 
Тому період з 23.08.1991 по 11.01.1992 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1. 
Водночас до суду на надано доказів особливого характеру праці позивача з 11.08.1991 по 22.08.1991, тому цей період не підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.
Щодо періоду навчання з 01.09.1988 по 04.01.1992 суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР “Про професійно-технічну освіту” передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
У позові зазначено, що після закінчення навчання позивач працював 6 днів за здобутою професією, а тому період навчання повинен враховуватися до пільгового стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею.
Частиною 4 ст. 25 “Форми організації навчального процесу” указаного Закону передбачено, що професійно-практична підготовка проводиться у навчальних майстернях, на полігонах, на тренажерах, автодромах, трактородромах, у навчально-виробничих підрозділах, навчальних господарствах, а також на робочих місцях на виробництві чи в сфері послуг у таких формах, зокрема: виробнича практика та інші види практичного навчання на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг; переддипломна (передвипускна) практика на виробництві чи в сфері послуг.
Отже, виробнича практика є частиною навчального процесу.
Позивач закінчив навчання 04.01.1992, а виробничу практику, яку розпочав (23.08.1991) у зв`язку із навчанням, позивач закінчив 11.01.1992.
Суд звертає увагу на те, що позивач здобув кваліфікацію машиніста електровозу підземного, а по 11.08.1992 він проходив виробничу практику саме як “учень” машиніста електровозу підземного. 
На думку суду, завершення учнем виробничої практики протягом 7 днів не може вважатися зарахуванням на роботу за набутою професією.
Після закінчення навчання і виробничої практики позивач з 26.06.1992 був зарахований на роботу вантажником.
Отже позивач був зарахований на роботу не за набутою професією більше ніж через три місяці з моменту закінчення навчання, а тому період навчання не підлягає зарахуванню до його пільгового стажу (період з 23.08.1991 по 11.01.1992 підлягає зарахуванню до пільгового стажу з інших раніше наведених судом підстав).
Щодо періодів з 27.05.1994 по 24.05.1995, з 24.05.1995 по 28.02.1998 і з 01.08.1998 по 26.07.2001 суд зазначає наступне.
Указані періоди зараховані до пільгового стажу позивача, крім днів його прогулів, відпусток без збереження заробітної плати та інших випадків коли він не працював повний робочий день у шахті.
Указані дні зазначені в довідках №№ 26/261 від 01.06.2023.
У позовній заяві відсутні аргументи щодо протиправності не зарахування окремих днів до пільгового стажу позивача.
В ухвалі від 24 січня 2024 року суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що пільговий стаж за Списком №1 складає 8 років 11 місяців 26 днів, який враховано згідно пільгових довідок від 01.06.2023 №26/261; від 07.06.2023 №1-62 та наказів про результати атестації робочого місця від 29.12.1995 №77-ТБ; від 26.05.2000 №781; від 28.06.1995 №280; від 26.06.2000 №302; від 25.06.2005 №266. Додатково повідомляє, що до пільгового стажу за Списком № 1 не враховано згідно пільгових довідок від 01.06.2023 №26/261; від 07.06.2023 №1-62 періоди відпусток без збереження заробітної плати, прогули, страйки, відволікання (військкомат, держобов`язок).
У зв`язку з наведеним у вказаній ухвалі суд запропонував ОСОБА_2 надати до Донецького окружного адміністративного суду уточнену позовну заяву у частині спірних періодів, які, на його думку, мають бути зараховані до пільгового стажу та/або заяву про зміну підстав позову.
Указану ухвалу доставлено до електронного адвоката позивача ОСОБА_1 06.02.2024, що підтверджується відомостями з КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє, про що зазначено в ч. 7 ст. 251 КАС України.
Проте до суду не надано жодних заяв від позивача або його представника.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України перебачено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі;
Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 757/30991/18-а зазначив, що принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду.
У позовній заяві і під час розгляду справи позивачем не наведено аргументів щодо протиправності не врахування відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 днів його прогулів, відпусток без збереження заробітної плати та інших випадків коли він не працював повний робочий день у шахті.
З огляду на викладене, у межах заявлених позивачем підстав позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині (щодо періодів з 27.05.1994 по 24.05.1995, з 24.05.1995 по 28.02.1998 і з 01.08.1998 по 26.07.2001).
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині періоду з 18.03.2002 по 12.09.2004, оскільки період з 18.03.2002 по 11.09.2004 вже зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1, а 12.09.2004 позивача переведено працювати охоронником і ця дата не підтверджується довідкою № 1-62 від 07.06.2023.
Щодо періодів з 01.03.1998 по 29.07.1998 і з 23.01.2022 по 11.02.2022 суд зазначає, що записи в трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача за ці періоди (зайнятість повний робочий день під землею) за Списком № 1, що надає право на включення цих періодів до спеціального трудового стажу.
Наведе відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17(2-а/208/105/17).
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення і наявність підстав для його скасування.
Статтею 58 Закону № 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 348/2160/15-а.
При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст.19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"
"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Суд зазначає, що, з урахуванням повідомлених і підтверджених відповідними доказами обставин, суд позбавлений в межах цієї справи дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення пенсії.
Враховуючи викладене, часткове задоволення позовних вимог у частині зарахування спірних періодів до пільгового стажу, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.   
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача – ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у справі № 200/7430/23 - залишити без задоволення.                           
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у справі № 200/7430/23 - залишити без змін.                              
Повне судове рішення складено 13 червня 2024  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.Д. Компанієць