Справа № 439/595/24                        Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М. 
Провадження № 33/811/748/24                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Оприска М.В. на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Згідно постанови суду 16 березня 2024 року о 00 годині 02 хвилини по вулиці Стуса, що в місті Броди, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки: «Audi A4», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, поведінка яка не відповідає обстановці, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим допустив порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім цього, 16 березня 2024 року о 00 годи 02 хвилини по вулиці Великі Фільварки, що в місті Броди, водій: ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки: «Audi A4», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яка була завчасно подана за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинив автомобільний транспортний засіб, чим порушив вимоги пунктів 2.4 та 8.9.б Правил дорожнього руху України.
На цю постанову захисник Оприско М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю події та у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтовано, не відповідає матеріалам справи та вимога закону, прийнята із значним порушенням процесуальних норм. Розглядаючи дану справу суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду. Вважає, що працівники поліції не довели і судом першої інстанції не встановлено на підставі дослідження доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто відсутні прямі докази, також судом першої інстанції не обґрунтовано не взято до уваги пояснення допитаних судом свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 та його захисник Оприско М.В. не прибули та про причини неявки не повідомили, хоча про дату та час розгляду справи вони були повідомлені належним чином телефонограмою від 24.05.2024 року, а отже у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи № 439/595/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у судовому рішенні суд першої інстанції покликався на протокол про адміністративне правопорушення ААД №666782 від 16.03.2024 року, акт огляду, направлення до медичного закладу, відеозапис з нагрудних камер працівників.
Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, як вбачається з наявного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (файл 01672_00167220240316002841_0002A.MP4), через постійний голосний шум на відео, що перекриває будь-які інші звуки, не зафіксовано (неможливо встановити) факт озвучення працівниками поліції ОСОБА_1 виявлених в останнього ознак алкогольного сп`яніння зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №666782 від 16.03.2024 року, висловлення вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто із зазначеного відео файлу в цілому не зрозуміло і неможливо встановити предмет розмови ОСОБА_1 з працівниками поліції. 
Натомість інші наявні відео файли лише фіксують процес оформлення та складення працівниками поліції матеріалів.
З огляду на вимоги ч.2 ст.266 КУпАП та п.8 Положення наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, зокрема відеозапис №01672_00167220240316002841_0002A.MP4 неможливо визнавати допустимим та належним доказом доведення факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як наслідок протокол про адміністративне правопорушення ААД №666782 від 16.03.2024 року (а.с.6), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16.03.2024 (а.с.4) та направлення на огляд до медичного закладу ОСОБА_1 від 16.03.2024 року (а.с.5), які є похідними доказами по відношенню до відеозаписів, підлягають визнанню недопустими та неналежними доказами. 
Інші докази, зокрема наявність двох свідків та їхніх пояснень, які могли б засвідчити факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутні
Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі в цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є обґрунтованим, такий відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №666783 від 16 березня 2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.19); даними відеозапису автореєстратора автомобіля патрульної поліції, яким підтверджується факт переслідування поліцейськими автомобіля «Audi A4», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а саме водій ОСОБА_1 певний час не реагував на вимоги працівників поліції про зупинку (шляхом включених синіх і червоних світлових маячків та звукової сирени) та продовжував рух автомобілем (а.с.24).
Апеляційний суд вважає, що розгляд матеріалів даної справи в частині визнання вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП проведено судом першої інстанції повно та об`єктивно. 
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП апеляційний суд враховує характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, та приходить до переконання про те, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Таким чином апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що постанову Бродівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 слід змінити.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
постановив:

Апеляційну скаргу захисника Оприска М.В. задоволити частково.
Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП змінити.
Провадження у справі №439/595/24 за протоколом про адміністративне правопорушення ААД №666782 від 16.03.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.