ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" травня 2024 р.                                   Справа №910/13379/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники сторін:
від позивача: Кривошей Ю.І.
від відповідача: Нестерова І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 (повний текст складено 29.02.2024)
у справі №910/13379/23 (суддя Шкурдова Л.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про зобов`язання вчити дії та стягнення 2 273 343,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" (далі - ТОВ "Нексттрейд") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПАТ "НЕК "Укренерго") про зобов`язання відповідача припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії в період з 01.10.2020 до 28.02.2023 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, та стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі     2 273 343,40 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на безпідставне нарахування йому відповідачем плати за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту та вимагати оплату цих нарахувань, оскільки це не передбачено укладеним між позивачем та відповідачем договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024, а кошти отримані відповідачем у розмірі 2 273 343,40 грн є безпідставно набутими та такими, що підлягають поверненню позивачу, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 задоволено позовну вимогу про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 2 273 343,40 грн.
Стягнуто з ПАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Нексттрейд"                          2 273 343,40 грн безпідставно отриманих коштів та 34 100,00 грн витрат зі сплати судового збору.
Закрито провадження у справі, в частині вимоги про зобов`язання ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії в період з 01.10.2020 до 28.02.2023 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.
Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд встановив, що фактично у позивача, на підставі договору від 30.05.2019 №0617-02024, був відсутній обов`язок сплачувати кошти у розмірі 2 273 343,40 грн та дійшов висновку, що вони є набутими відповідачем безпідставно та підлягають поверненню. Крім того, враховуючи, що є рішення суду у справі №910/18400/20, яке набрало законної сили, ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо заявленої вимоги що розглядається у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/13379/23 щодо вимоги про зобов`язання ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії в період з 01.10.2020 до 28.02.2023 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України      (далі - ГПК України).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ "НЕК "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ПАТ "НЕК "Укренерго" посилається на те, що: судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до статті 277 ГПК України.
Так, скаржник стверджує, що місцевий господарський суд не взяв до уваги той факт, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження своєї позиції. Суд першої інстанції помилково погодився з припущенням позивача, і керуючись статтею 1212 ЦК України, визнав кошти в сумі 2 273 343,40 грн, як безпідставно набуте майно яке підлягає поверненню. Оскільки сплачені ТОВ "Нексттрейд" кошти в розмірі           2 273 343,40 грн за надану послугу, на виконання умов укладеного з ПАТ "НЕК "Укренерго" договору, вимога позивача про стягнення з відповідача відповідних коштів задоволенню не підлягає, у зв`язку з тим, що ці кошти набуті ПАТ "НЕК "Укренерго" за наявності правової підстави, яка продовжує існувати.
Також, відповідач звертає увагу на те, що ПАТ "НЕК "Укренерго" виставлялися рахунки позивачу, виключно на виконання умов договору та відповідно до законодавства України, а тому отримані відповідачем від позивача кошти не можуть вважатися безпідставно набутими.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024, апеляційну скаргу ПАТ "НЕК "Укренерго" у справі №910/13379/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 апеляційну скаргу ПАТ "НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
03.04.2024, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13379/23. Розгляд апеляційної скарги ПАТ "НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 призначено на 22.05.2024. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13379/23. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 26.04.2024.
29.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13379/23.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
26.04.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу ПАТ "НЕК "Укренерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 - без змін.
Так, у відзиві ТОВ "Нексттрейд" зазначає, що нарахування оплати за послуги з передачі електричної енергії при експортних операціях не передбачено договором, Кодексом системи передачі, Законом України "Про ринок електричної енергії", або будь-якими іншими нормативно-правовими актами, а тому у відповідача відсутні правові підстави здійснювати нарахування послуг з передачі електричної енергії при експортних операціях, відповідно до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024, та включати такі послуги до первинних документів та вимагати у позивача здійснювати їх оплату.
Також, позивач наголошує, що факт безпідставності нарахування відповідачем оплати за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту електричної енергії встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі №910/18400/20, яким ПАТ "НЕК "Укренерго" зобов`язано припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги та передачі електричної енергії. Дане рішення вступило в силу стосовно цього ж договору, про який йдеться у апеляційній скарзі і який укладений між тими самими сторонами, тобто, у даному випадку, є преюдиціальним.
Резюмуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені доводи відповідача не ґрунтуються на законодавстві, є необґрунтованими, суперечать фактичним обставинам справи, положенням чинного законодавства України та міжнародним зобов`язанням України.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи
09.05.2024, через систему "Електронний суд", відповідачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій останній надає письмові пояснення по суті спору і просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Нормами ГПК України не передбачено подання такої процесуальної заяви, однак, колегія суддів враховує те, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Колегія суддів, розглянувши відповідь на відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про залишення її без розгляду, з огляду на таке.
Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Як зазначалось вище, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 у справі №910/13379/23 відкрито апеляційне провадження та, зокрема, встановлено строк для подання відзиву, пояснень, клопотань, заперечень - до 26.04.2024. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, відповідно до частини 2 статті 207 ГПК України.
Таким чином, відповідь на відзив на апеляційну скаргу подана відповідачем з пропуском строку, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 у справі №910/13379/23.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 22.05.2024 з`явилися представники сторін.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
ПАТ "НЕК "Укренерго" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".
ПАТ НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до статті 108 ЦК України, пункту 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №802, пункту 3.2 статуту ПАТ "НЕК "Укренерго".
ПАТ НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Приватне підприємство "Некст Ойл Трейд", яке у подальшому реорганізовано у ТОВ "Нексттрейд", є учасником ринку електричної енергії та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з перепродажу електричної енергії (трейдерської діяльності), виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.11.2019 №2356.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право купувати та продавати електроенергію на ринку електричної енергії, здійснювати експорт-імпорт електричної енергії за вільними цінами.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1.3.5 "Правил ринку", затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку), кандидат в учасники ринку повинен мати діючі договори про надання послуг з передачі електричної енергії, про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що укладаються згідно з Кодексом систем передачі, та діючий договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії (для споживачів, приєднаних до мереж ОСП), що укладається в порядку, встановленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП, від 14.03.2018 №312 (далі - Правила роздрібного ринку).
За приписами пунктів 5.2, 5.4, 5.5 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 (далі - Кодекс систем передачі), укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання користувачам доступу до системи передачі. ОСП укладає договір про надання послуг з передачі електричної енергії з користувачем до набуття ним статусу учасника ринку електричної енергії, відповідно до Правил ринку. Договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується регулятором.
Пунктом 5.1 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі встановлено, що договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі.
30.05.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ОСП) та Приватним підприємством "Некст Ойл Трейд" укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0617-02024, за умовами якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.
Умови вищезазначеного договору є типовими та затверджені Постановою НКРЕКП №309 від 14.03.2018 "Про затвердження Кодексу системи передачі".
Згідно з пунктом 3.1 договору ціна договору визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, встановленим регулятором, та оприлюднюється ОСП на власному вебсайті в мережі Інтернет.
За умовами пункту 4.1 договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги.
Визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ООСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць; 2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється: для ОСР на підставі даних щодо обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР; для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника; для споживачів електричної енергії, які мають намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами; для споживачів електричної енергії, які приєднані до мереж ОСП, незалежно від способу купівлі електричної енергії (в електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку) на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами; для виробників електричної енергії на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.
Відповідно до пункту 6.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.
Відповідачем на адресу позивача направлені наступні документи:
- акт приймання-передачі послуги за жовтень 2020 року на суму 327 481,54 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 04.11.2020 №0617-02024/04/11/2020 за послугу з передачі електричної енергії за жовтень 2020 року;
- акт приймання-передачі послуги за листопад 2020 року на суму 249 647,02 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 04.12.2020 №0617-02024/04/12/2020 за послугу з передачі електричної енергії за листопад 2020 року;
- акт приймання-передачі послуги за грудень 2020 року на суму                             1 319 972,30 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 04.01.2021                        №0617-02024/04/01/2021 за послугу з передачі електричної енергії за грудень          2020 року;
- акт приймання-передачі послуги за січень 2021 року на суму 1 035 221,46 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 04.02.2021 №0617-02024/04/02/2021 за послугу з передачі електричної енергії за січень 2021 року;
- акт приймання-передачі послуги за лютий 2021 року на суму 372 115,38 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 04.03.2021 №0617-02024/04/03/2021 за послугу з передачі електричної енергії за лютий 2021 року;
- акт приймання-передачі послуги за березень 2021 року на суму 988 310,23 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 05.04.2021 №0617-02024/05/04/2021 за послугу з передачі електричної енергії за березень 2021 року;
- акт приймання-передачі послуги за квітень 2021 року на суму 1 152 675,89 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 05.05.2021 №0617-02024/05/05/2021 за послугу з передачі електричної енергії за квітень 2021 року;
- акт приймання-передачі послуги за травень 2021 року на суму 655 699,04 грн з ПДВ.
- акт приймання-передачі послуги за червень 2021 року на суму 244 079,47 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 05.07.2021 №0617-02024/05/07/2021 за послугу з передачі електричної енергії за червень 2021 року.
- акт приймання-передачі послуги за лютий 2022 року на суму 912 904,37 грн з ПДВ разом з рахунком від 04.03.2022 №0617-02024/04/03/2022 за послугу з передачі електричної енергії за лютий 2022 року;
- акт приймання-передачі послуги за червень 2022 року на суму 96 640,94 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 06.07.2022 №0617-02024/06/07/2022 за послугу з передачі електричної енергії за червень 2022 року;
- акт приймання-передачі послуги за липень 2022 року на суму 890 092,13 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 05.08.2022 №0617-02024/05/08/2022 за послугу з передачі електричної енергії за липень 2022 року;
- акт приймання-передачі послуги за серпень 2022 року на суму 967 653,74 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 05.09.2022 №0617-02024/05/09/2022 за послугу з передачі електричної енергії за серпень 2022 року;
- акт приймання-передачі послуги за вересень 2022 року на суму 318 956,59 грн з ПДВ разом з рахунком-фактурою від 05.10.2022 №0617-02024/05/10/2022 за послугу з передачі електричної енергії за вересень 2022 року.
21.06.2023 позивачем сплачено відповідачу 2 273 343,40 грн за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту електричної енергії за червень-вересень 2023 року, що підтверджується платіжними інструкціями: від 21.06.2023 №540 на суму 96 640,94 грн (призначення платежу: за послуги з передачі електричної енергії за червень 2022 згідно з договором від 30.05.2019 №0617-02024 в т.ч. ПДВ); від 21.06.2023 №537 на суму 890 092,13 грн (призначення платежу: за послуги з передачі електричної енергії за липень 2022 року згідно з договором від 30.05.2019 №0617-02024 в т.ч. ПДВ); від 21.06.2023 №538 на суму 967 653,74 грн (призначення платежу: за послуги з передачі електричної енергії за серпень 2022 року згідно з договором від 30.05.2019 №0617-02024 в т.ч. ПДВ), від 21.06.2023 №539 на суму      318 956,59 грн (призначення платежу: за послуги з передачі електричної енергії за вересень 2022 року згідно з договором від 30.05.2019 №0617-02024 в т.ч. ПДВ).
Наведені вище обставини сторонами не заперечуються.
Позивач звернувся до відповідача з претензією від 04.07.2023 №2806/1, в якій просив здійснити перерахунок послуг за передачу електричної енергії при здійсненні експортних операцій за період з січня 2000 року до вересня 2022 року включно, оскільки у ПАТ "НЕК "Укренерго" відсутні правові підстави здійснювати нарахування послуг з передачі електричної енергії при експортних операціях відповідно до цього договору від 30.05.2019 №0617-02024, включати такі послуги до первинних документів та вимагати у ТОВ "Нексттрейд" здійснювати їх оплату.
У відповіді від 24.07.2023 №01/35910 на претензію відповідач повідомив ТОВ "Нексттрейд", що у ПАТ "НЕК "Укренерго" відсутні підстави для проведення перерахунку наданих послуг з передачі електричної енергії.
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо включення до рахунків на оплату послуги з передачі обсягів експортованої електричної енергії, оскільки вартість таких послуг не передбачена ні умовами договору, ні діючими тарифами, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, на розгляді в Господарському суді міста Києва перебувала справа №910/18400/20 за позовом ТОВ "Нексттрейд" до ПАТ "НЕК "Укренерго" про зобов`язання останнього припинити дії спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 715 578,54 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі №910/18400/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023, позов задоволено. Зобов`язано ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії. Стягнуто з ПАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Нексттрейд" безпідставно отримані кошти у розмірі 715 578,54 грн.
Постановою Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №910/18400/20 касаційну скаргу ПАТ "НЕК "Укренерго" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №910/18400/20 залишено без змін.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, заявлена позовна вимога, що розглядалась у справі №910/18400/20 між тими самими сторонами та з тих самих підстав, про зобов`язання ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, повністю охоплює заявлену позовну вимогу у справі 910/13379/23 про зобов`язання ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії в період з 01.10.2020 до 28.02.2023 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.
За приписами пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
З огляду на те, що є рішення суду у справі №910/18400/20, яке набрало законної сили, ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо заявленої вимоги що розглядається у даній справі, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі №910/13379/23 щодо вимоги про зобов`язання ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії в період з 01.10.2020 до 28.02.2023 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в розмірі 2 273 343,40 грн, колегія суддів зазначає таке.
Під час розгляду справи №910/18400/20 судами встановлені обставини, які мають преюдиційне значення у даній справі.
Так, судами встановлено, що з умов укладеного договору №0617-02024 не вбачається надання послуг з передачі електричної енергії у обсягах експортованої електричної енергії.
Крім того, судами встановлено, що станом на час укладення договору №0617-02024, типова форма такого договору містилася у додатку 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, умови якого не передбачали включення до обсягів послуг з передачі електричної енергії обсягів експортованої електричної енергії.
Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Залишаючи без змін постановою від 17.05.2023 у справі №910/18400/20 рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що нарахування плати за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії порушує міжнародні зобов`язання України, в тому числі, статтю 31 Угоди про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, статтю 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, а також про те, що нарахування плати за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні її експорту не передбачено умовами договору №0617-02024 та чинним законодавством та, відповідно, про неправомірність дій відповідача щодо включення ним обсягів з передачі електричної енергії при здійсненні експорту електричної енергії.
Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З долучених до матеріалів справи платіжних інструкцій вбачається, що грошові кошти на загальну суму 2 273 343,40 грн сплачені позивачем відповідачу з призначенням платежу: за послуги передачі електричної енергії, згідно договору №0617-02024 від 30.05.2019.
Проте, як зазначалось вище, нарахування відповідачем сплачених позивачем сум не передбачені умовами договору від 30.05.2019 №0617-02024.
Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Таким чином, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна, що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.
Разом із тим, місцевий господарський суд слушно зауважив, що наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Оскільки фактично у позивача, на підставі договору від 30.05.2019 №0617-02024, був відсутній обов`язок сплачувати кошти у розмірі 2 273 343,40 грн, то вони є набутими відповідачем безпідставно та підлягають поверненню.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовної вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі                        2 273 343,40 грн та закриття провадження у справі, в частині вимоги про зобов`язання ПАТ "НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії в період з 01.10.2020 до 28.02.2023 за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 30.05.2019 №0617-02024 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПАТ "НЕК "Укренерго" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ПАТ "НЕК "Укренерго".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 у справі №910/13379/23 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".
4. Матеріали справи №910/13379/23 повернути до Господарського суду        міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 31.05.2024.

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                          В.В. Шапран

                                                                                          С.І. Буравльов